ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3018/25 Справа № 214/881/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 214/881/15

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Лідовська А.А.

сторони:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», 
заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" на ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року, яка постановлена суддею  Ткаченком А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 грудня 2024 року, - 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (надалі - ТОВ «Укрдебт Плюс») звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у дублікатах виконавчих листів, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».
Заява мотивована тим, що у цивільній справі №214/881/15-ц з ОСОБА_1 було стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0307/0507/71-244 від 03.05.2007 в розмірі 315 804 грн. 02 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом – 288 704,66 грн.; сума заборгованості за відсотками – 27 099,36 грн.; судового збору у розмірі 3 158 гривень 04 коп.
13 травня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 2245/К, за яким право вимоги за кредитним договором № 0307/0507/71-244 від 03.05.2007 перейшло до нового кредитора, а саме ТОВ «Укрдебт Плюс». 
З посиланням на пункт 4 частини 3 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження»» щодо переривання строків на час воєнного стану та лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2024 про відсутність надходження на адресу Фонду виконавчих листів по справі, беручи до уваги, що відсутність оригіналів виконавчих документів перешкоджає пред`явленню їх до виконання та належному виконанню судового рішення, просить вимоги задовольнити: видати дублікат виконавчого листа у цивільній справі №214/881/15-ц та замінити стягувача у дублікатах виконавчих листів.
Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року у задоволенні заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у дублікатах виконавчих листів - відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Укрдебт Плюс» просить скасувати ухвалу суду і постановити нове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі, посилаючись на те, що заявником було надано суду належні докази щодо втрати оригіналу виконавчого листа та, оскільки, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не пропущено, суд був зобов`язаний видати його дублікат.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Якименко С.Г., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представника ТОВ «Укрдебт Плюс» - адвоката Цимбала В.І., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року у справі № 214/881/15-ц за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», треті особи: ОСОБА_2 , територіальне відокремлене безбалансове відділення І типу №10003/0448 філії Дніпропетровського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», про визнання удаваним кредитного договору в частині розрахунків у доларах США, задоволено позовні вимоги первісного позову, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», заборгованість за кредитним договором в розмірі 315 804 грн. 02 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом – 288 704,66 грн.; сума заборгованості за відсотками – 27 099,36 грн.;судовий збір у розмірі 3 158 гривень 04 коп. У задоволенні позовних вимог зустрічного позову відмовлено.
Зазначене рішення набрало законної сили 16.05.2019 року.
На виконання рішення суду стягувачу було видано виконавчі листи, які отримані представником АТ "Дельта Банк" особисто, про що свідчить відмітка на поданій заяві.
13 травня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2245/К, відповідно до якого право вимоги по кредитному договору №0307/0507/71-244 від 03.05.2007 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 перейшли до нового кредитора, а саме: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс».
Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у дублікатах виконавчих листів, суд першої інстанції виходив з того, що єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа - є його втрата. Дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання. Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Однак, як вбачається із заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про видачу дубліката виконавчого документа доказів на підтвердження вказаних обставин заявником не зазначено. Зокрема, доказів про те, що первісним кредитором було втрачено виконавчі листи та, що ТОВ «Укрдебт Плюс» зверталося до АТ «Дельта Банк» про передачу їм виконавчих документів (з моменту передачі права вимоги за кредитним договором до моменту звернення до суду) матеріали справи не містять, заявник на такі обставини не посилався, суд такої обставини не встановив.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36. Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом (частини перша, третя статті 431 ЦПК України).
Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Видача дубліката виконавчого документа зумовлена необхідністю виконання ухваленого судом рішення, яке набрало законної сили, проте не було виконане боржником.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року в справі № 2-1316/285/11 єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі ДВС (у приватного виконавця) свідчить про те, що його було втрачено.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року в справі № 643/20898/13, від 19 квітня 2021 року в справі № 2-1316/285/11, від 23 червня 2021 року в справі № 2-162/12, від 14 грудня 2022 року в справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року в справі № 433/1335/14, від 17 травня 2023 року в справі № 565/1888/19.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, зокрема, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.
Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року в справі № 201/4043/19, від 09 лютого 2022 року в справі № 757/14604/20, від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року в справі № 127/2-3538/10.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. 
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2018 року у справі № 214/881/15-ц  набрало законної сили 16 травня 2019 року, отже строк його пред`явлення до виконання становить до 16 травня 2022 року.
Пункт 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» містить норму, яка передбачає переривання визначених цим Законом строків до припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/22, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX64/22, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває на час розгляду заяви.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно – правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства – суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, – із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених вимог, заявник ТОВ «Укрдебт Плюс» надав до заяви про видачу дублікатів виконавчих документів лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2024 про відсутність надходження на адресу для листування Фонду та/або АТ «Дельта Банк» виконавчих листів по вказаній справі без зазначення періоду, за який проведено відповідну перевірку вхідної кореспонденції.
Разом з тим, як встановлено судом, оригінали виконавчих листів не направлялися на поштову адресу стягувача, а отримані особисто 17 вересня 2019 року представником АТ «Дельта Банк» Прокопчук О.Ю., про що свідчать письмові докази (т 2 а.с. 166).
Доказів про те, що первісним кредитором було втрачено виконавчі листи та те, що ТОВ «Укрдебт Плюс» зверталися безпосередньо до АТ «Дельта Банк» про передачу їм виконавчих документів (з моменту передачі права вимоги за кредитним договором до моменту звернення до суду) матеріали справи не містять, заявник на такі обставини не посилався, суд такої обставини не встановив, а тому суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів на підтвердження факту втрати оригіналів виконавчих листів у даній справі.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 753/13817/13-ц (провадження № 61-9909св24), яку було враховано судом першої інстанції.
Посилання ж в апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду у справах де було задоволено вимоги стягувача про видачу дубліката виконавчого листа колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки такі висновки було сформовано за інших фактичних обставин, зокрема, за наявності доказів відсутності оригінала виконавчого листа у стягувача, чого в даному випадку встановлено не було.
Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що стягувачем не додано до заяви про видачу дубліката виконавчого листа доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, а тому зробив правильний висновок про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна протии України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС"– залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 грудня 2024 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 лютого 2 025 року

Головуючий: 

Судді: