УХВАЛА
 
04 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 466/6108/22
провадження № 61-2586ск25
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                        
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Львівської територіальної громади в особі Львівської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Бігальська Мар`яна-Марія Юріївна, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, витребування земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Львівської територіальної громади в особі Львівської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Бігальська М.-М. Ю., про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, витребування земельної ділянки.
Вказувала, що згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 03 листопада 1994 року серії ЛВ № 731125214, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 28 грудня 1992 року № 330, вона є власником земельної ділянки площею 0, 0675 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .
 
Передана їй у приватну власність земельна ділянка є сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера.
 
У січні 2018 року з реєстру речових прав їй стало відомо, що належна їй на праві приватної власності земельна ділянка перейшла у власність відповідачки ОСОБА_1 на підставі укладеного з ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 27 грудня 2017 року.
 
Вказувала, що, оскільки ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, він не мав права відчужувати таку ОСОБА_1 .
 
Місце розташування належної їй земельної ділянки співпадає з місцем розташування земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 
 
28 листопада 2023 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 14 грудня 2023 року про виправлення описки, позов задоволено.
 
Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 26 грудня 1995 року № 525.
 
Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №081661, виданий 12 лютого 1996 року ОСОБА_3 .
 
Витребувано на користь ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0657 га, розташовану в АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 4610166300:08:003:0083.
 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Скасовано заходи забезпечення позову, що були накладені ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2023 року.
 
10 грудня 2024 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року залишено без змін.
 
08 січня 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, в якій просила оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у цій справі.
 
27 лютого 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року у вказаній справі.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з урахуванням такого.
 
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
 
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судового рішення заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити. 
 
Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України щодо повторної подачі касаційної скарги після відмови у відкритті касаційного провадження на те саме судове рішення, є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а відтак не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Отже, враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 вже зверталася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, за результатом розгляду якої судом касаційної інстанції постановлено ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, відсутні правові підстави для розгляду повторно поданої  ОСОБА_1 касаційної скарги на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , Львівської територіальної громади в особі Львівської міської ради, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Бігальська Мар`яна-Марія Юріївна, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю, витребування земельної ділянки. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                      А. І. Грушицький
 
І. В. Литвиненко

Є. В. Петров