ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2025 року 
м. Київ
справа № 758/8848/19
провадження № 51-4005 км 24
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 , 
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року щодо 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 346, ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 351, ч. 2 ст. 28 ст. 340 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.     Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 346, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 351 КК, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.
2.     Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , ГУ Національної поліції в м. Києві, МВС України про відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду.
3.     Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року ухвалу місцевого суду залишено без змін.
4.     Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що будучи призначеним на посаду командира полку міліції особливого призначення «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві (далі - ПМОП «Беркут»), та маючи спеціальне звання - полковник міліції, будучи представником влади і службовою особою,  18 лютого 2013 року вчинив кримінальні правопорушення у сфері службової діяльності та проти авторитету органів державної влади. Поряд з цим, стороною обвинувачення було встановлено недотримання ОСОБА_6 вимог статей 2, 3, 19, 29, 39, 80 Конституції України, статей 27, 37 Закону України «Про статус народного депутата України», статей 340, 346, 351 КК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 1-5, 10, 12, 13, 14, 20 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року, статей 4, 57, п. 6 Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого наказом Міністра внутрішніх справ України від 28 липня 1994 року № 404, Положення про підрозділ міліції особливого призначення «Беркут», затвердженого наказом МВС України від 18 травня 2004 року № 529, ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23 грудня 1993 року.
5.     Так, починаючи з 25 травня 2012 року біля будівлі «Гостиного двору» (м. Київ, Контрактова площа, 4), громадськими активістами проводились щоденно безстрокові акції протесту щодо незаконної забудови та знищення архітектурної пам`ятки м. Києва. В ніч з 17 на 18 лютого 2013 року невідомі особи забарикадували всі входи по периметру до вказаного об`єкту, обнесли його зі всіх сторін парканом та розпочали будівельні роботи по реконструкції «Гостиного двору» під торгівельно-розважальний центр. В свою чергу громадські активісти - учасники безстрокової акції, звернулись до окремих народних депутатів України з вимогою вжиття заходів реагування.
6.     Разом з цим, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у лютому 2013 року, невстановленими на цей час службовими особами із числа високопосадовців держави та керівництва МВС України з метою реалізації злочинного умислу вищих посадових осіб держави щодо перешкоджання проведенню мирних акцій протесту та їх припинення шляхом застосування насильства, затримання та в подальшому притягнення окремих громадських активістів до адміністративної відповідальності, в такий спосіб залякуючи і спонукаючи відмовитись від подальшої участі в них, доручено керівництву ГУ МВС України в м. Києві вжити відповідних заходів.
7. На виконання вищевказаної протиправної вказівки, невстановленими слідством особами з числа керівництва ГУ МВС України в м. Києві, 18 лютого 2013 року до будівлі «Гостиного двору» залучено три роти ПМОП «Беркут», загальною кількістю 130 осіб - для проведення заздалегідь спланованого невстановленими слідством особами силового розгону та затримання громадських активістів, з метою припинення акції протесту та забезпечення проведення будівельних робіт, пов`язаних з реконструкцією цього об`єкта архітектурної спадщини.
8. Для безпосереднього виконання указаного плану невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа керівництва держави та МВС України, залучено начальника ПМОП «Беркут» ОСОБА_6 , його заступника ОСОБА_9 , їх підлеглих співробітників указаного спецпідрозділу міліції та інших невстановлених слідством осіб (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні), які погодилися вчинити незаконні насильницькі дії щодо учасників акції протесту біля будівлі «Гостиного двору». При цьому вказані службові особи розраховували одержати для себе неправомірну вигоду у вигляді подальшого сприяння з боку керівництва у кар`єрному рості, яке могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на ґрунті сформованого вищим керівництвом враження про них як про сумлінних працівників та прихильників тогочасної влади.
9. Так, 18 лютого 2013 року за вказаною вище адресою, на території пам`ятника архітектури, що перебуває під захистом держави «Гостиний двір» громадськими активістами в кількості 40 осіб та за участі окремих народних депутатів України, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 здійснено спробу в мирний спосіб припинити забудову архітектурної пам`ятки з метою недопущення перебудови її на торгівельно-розважальний комплекс.
10. Цього ж дня, о 15:30 годині до будівлі «Гостиного двору» прибули начальник ПМОП «Беркут» ОСОБА_6 та його заступник ОСОБА_9 з особовим складом ПМОП «Беркут» в кількості 130 осіб (відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні). Керівництво і координацію дій особового складу здійснювали ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (матеріали за підозрою якого виділено в окреме провадження).
11. Діючи відповідно до розробленого плану щодо силового розгону та затримання громадських активістів, з метою припинення акції протесту біля будівлі «Гостиного двору», перевищуючи владу і надані службові повноваження як працівникам правоохоронного органу, умисно, всупереч вимог норм Конституції України, Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, використовуючи свою посаду, надав незаконну усну вказівку працівникам правоохоронного органу - підлеглим керівникам підрозділів та міліціонерам ПМОП «Беркут» з числа невстановлених досудовим розслідуванням осіб, щодо безпідставного застосування фізичної сили та насильства шляхом затримання громадських активістів - учасників акції протесту, які в той час знаходились на території подвір`я та біля будівлі «Гостиного двору».
12. Реалізовуючи свій злочинний умисел, виконуючи усні вказівки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , спецпризначенці особового складу ПМОП «Беркут», а також безпосередньо ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи правомірність дій учасників акції протесту і гарантоване їм ст. 34 Конституції України право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, 18 грудня 2013 року, близько 15:30 годин, перевищуючи владу і надані службові повноваження, здійснили силовий розгін акції протесту шляхом заподіяння фізичного насильства та нанесення тілесних ушкоджень її учасникам, їх затримання.
13. При цьому невстановлені на даний час співробітники з числа особового складу ПМОП «Беркут» під керівництвом ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , будучи працівниками правоохоронного органу, усвідомлюючи протиправність наказу останніх, розуміючи, що народні депутати України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та інші учасники акції протесту жодних адміністративних чи кримінальних правопорушень не вчиняли, діючи з мотивів власного кар`єризму, намагаючись у такий спосіб отримати преференції для подальшого просування по службі, погодилися на виконання явно незаконного наказу-вказівки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , взяти участь у перевищенні влади та із застосуванням насильства затримати цих осіб, приєднавшись тим самим до вчинення злочину і вступивши з ними та між собою у злочинну змову.
14. Так, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа підпорядкованих йому працівників ПМОП «Беркут», перевищуючи владу та свої службові повноваження, з метою одержання в подальшому неправомірної вигоди у вигляді сприяння з боку керівництва у кар`єрному рості, яке могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на ґрунті сформованого вищим керівництвом враження про нього як про сумлінного працівника, незаконно надав вказівку невстановленим слідством підлеглим працівникам застосувати насильство, затримати, помістити до автозаку та доставити до Подільського РВ ГУМВС в м. Києві та до ЛУ в Метрополітені ГУМВС в м. Києві наступних осіб: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_10 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 .
15. 18 лютого 2013 року о 15:30 годині, на виконання вказівки ОСОБА_6 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «Беркут», перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, підбігли до ОСОБА_51 , якого кинули на підлогу, застосовуючи фізичну силу, насильство через заламування рук та прийоми рукопашного бою, затримали, скрутили і помістили до автозаку. В свою чергу ОСОБА_57 , який є адвокатом, в момент застосування до нього фізичної сили проходив повз будівлю «Гостиного двору», рухаючись у напрямку закладу громадського харчування «Пузата хата», тобто взагалі не був учасником акції протесту, а сторонньою особою.
16. Також, у цей же день та час, на виконання вказівки ОСОБА_6 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «Беркут» у кількості 3 осіб, перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, підбігли до адвоката ОСОБА_29 , застосовуючи щодо нього прийоми рукопашного бою повалили на підлогу, скрутили, заламали йому руки за спину і затримали, після чого помістили до автозаку. При цьому ОСОБА_29 в момент застосування до нього фізичної сили, взагалі не був учасником акції протесту, а перехожим громадянином.
17. Крім цього, на виконання вказівки ОСОБА_6 , підпорядковані йому невстановлені досудовим розслідуванням працівники ПМОП «Беркут» у кількості двох осіб, перевищуючи владу та надані службові повноваження, діючи умисно, підбігли до ОСОБА_41 , застосували щодо нього фізичне насильство через заламування рук за спину, скрутили і затримали, нанісши при цьому один удар невідомим предметом у праву сторону живота, після чого помістили до автозаку. При цьому ОСОБА_58 не був учасником акції протесту, а в цей час прогулювався разом зі своєю дівчиною ОСОБА_59 біля вказаного місця події.
18. Також на виконання вказівки ОСОБА_6 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «Беркут» у кількості 6-8 осіб, перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, підбігли до ОСОБА_19 , застосовуючи щодо нього прийоми рукопашного бою повалили на підлогу, скрутили, і нанесли багаточисельні удари кулаками та ногами в ділянку голови та тулуба, намагаючись при цьому застосувати до нього спецзасіб «кайданки». Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_19 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді гематоми, садна обличчя і волосяної частини голови, садна лівого променево-зап`ясткового суглобу, які згідно висновку експерта № 90/Е від 23 травня 2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
19. Крім цього, на виконання вказівки ОСОБА_6 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «Беркут», перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, підбігли до ОСОБА_52 , застосовуючи щодо нього прийоми рукопашного бою повалили на підлогу, скрутили, і нанесли йому 2-3 удари кулаком в область обличчя. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_60 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, яке згідно висновку експерта № 91/Е від 23 травня 2019 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.
20. Також на виконання вказівки ОСОБА_6 , підпорядковані йому невстановлені слідством працівники ПМОП «Беркут» у кількості 3 осіб, перевищуючи владу та надані їм службові повноваження, діючи умисно, застосовуючи до ОСОБА_61 фізичну силу повалили на підлогу, скрутили і тягли в напрямку виходу з території «Гостиного двору», при цьому наступаючи їй ногами на спину та голову. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_61 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна на тильній поверхні лівого зап`ястку, лівої кисті в проекції 4-5 п`ясних кісток, яке згідно висновку експерта № 526 від 20 лютого 2013 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.
21. Крім того, на виконання вказівки ОСОБА_6 , підпорядковані йому невстановлені досудовим розслідуванням працівники ПМОП «Беркут», перевищуючи владу та надані службові повноваження, діючи умисно, застосували до ОСОБА_21 , ОСОБА_62 , ОСОБА_26 фізичне насильство через заламування рук за спину, скрутили і затримали, після чого помістили до автозаку.
22. Також на виконання вказівки ОСОБА_6 , підпорядкований йому невстановлений досудовим розслідуванням працівник ПМОП «Беркут», перевищуючи владу та надані службові повноваження, діючи умисно, підійшов до ОСОБА_7 , який працюючи фотокореспондентом інтернет-видання «Forum.ua» того дня прибув до будівлі «Гостиного двору» для фіксування подій, які там відбувались і їхнього висвітлення у засобах масової інформації, та завдав потерпілому 2-3 удари в область голови правою рукою, стиснутою в кулак. При цьому потерпілому ОСОБА_7 безпосередньо ОСОБА_6 та ОСОБА_9 висловлювали погрози фізичною розправою, після чого йому вдалось втекти з місця події.
23. Внаслідок протиправних дій і незаконних вказівок ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , підпорядкованими їм працівниками - спецпризначенцями особового складу ПМОП «Беркут», у зв`язку з протиправним застосуванням фізичної сили через заламування рук та насильства заподіяно фізичний біль, застосовано насильство та затримано ряд інших осіб, а саме: ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_10 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , яких поміщено до автозаків та доставлено до Подільського РВ ГУМВС в м. Києві. 
24. Крім фізичного болю та тілесних ушкоджень всім вищевказаним учасникам акції протесту та стороннім особам внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 спричинено приниження їх честі та гідності, а також заподіяно істотну шкоду їх гарантованим Конституцією України правам на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань, право на повагу до своєї гідності, на свободу та особисту недоторканість.
25. Також внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа особового складу ПМОП «Беркут», заподіяно насильство і фізичний біль відносно народних депутатів ОСОБА_15 та ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що жодних адміністративних чи кримінальних правопорушень вони не вчиняли, віддав незаконні накази щодо застосування до народних депутатів України фізичної сили всупереч їх депутатської недоторканності, встановленої Конституцією України.
26. Зокрема, щодо народного депутата ОСОБА_11 , який будучи учасником акції протесту на території будівлі «Гостиний двір» та намагаючись припинити протиправні дії, невстановленими досудовим розслідуванням осіб з числа спецпризначенців ПМОП «Беркут» під керівництвом ОСОБА_6 , застосовано фізичне насильство, а саме нанесено удар кулаком в обличчя, після чого вирвано з рук посвідчення народного депутата України з подальшою спробою його пошкодження.
27. Крім цього, до народного депутата України ОСОБА_10 за прямим наказом ОСОБА_6 невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа особового складу ПМОП «Беркут» застосовано насильство шляхом заламування рук за спину та повалення останнього на землю, а в подальшому незаконно затримано та поміщено до автозаку, якого протримано в спецавтомобілі на подвір`ї Подільського РВ ГУМВС в м. Києві понад 3 години, чим саме ОСОБА_10 незаконно позбавлено волі та права на вільне самопересування.
28. При цьому ОСОБА_6 усвідомлював і йому достовірно відомо, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 є народними депутатами України, оскільки вони пред`являли посвідчення народного депутата України, і на них поширюються гарантії депутатської недоторканності, передбачені Конституцією України, проте він вчинив такі протиправні дії з метою вчинення насильницьких дій відносно народних депутатів України у зв`язку з їх громадською діяльністю.
29. На законні вимоги присутніх на акції протесту народних депутатів України, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 щодо припинення протиправних дій, які полягали в застосуванні підпорядкованим їм спецпризначенцям ПМОП «Беркут» фізичного насильства відносно учасників акції протесту, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 жодним чином не зреагували та продовжили протиправну діяльність.
30. Разом з тим,  ОСОБА_6 усвідомлював і йому достовірно відомо, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 є народними депутатами України, оскільки вони пред`являли посвідчення народного депутата України, і на них поширюються гарантії депутатської недоторканності, передбачені Конституцією України, проте він вчинив такі протиправні дії з метою незаконного перешкоджання діяльності народних депутатів України.
31. Крім цього, за вказаних обставин та в зазначений спосіб ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та невстановленими досудовим розслідуванням особами з числа підпорядкованих йому працівників ПМОП «Беркут», вчинив умисні дії, спрямовані на перешкоджання проведення мирних зборів і мітингів біля та в будівлі «Гостиного двору», в місті Києві, Контрактова площа, 4, та їх припинення шляхом залякування їх учасників та інших осіб і спонукання відмовитись від участі в них.
32. При цьому ОСОБА_6 було достовірно відомо, що учасники акції протесту, в тому числі народні депутати України діяли правомірно, жодних адміністративних та кримінальних правопорушень не вчиняли, проте він вчинив такі протиправні дії з метою незаконного переслідування учасників мирних акцій протесту та перешкоджання організації та проведенню громадянами зборів та мітингів в місті Києві, в порушення гарантованого ст. 39 Конституції України права громадян збиратися мирно, без зброї і проводити збори, мітинги, походи і демонстрації.
33. Таким чином, ОСОБА_6 в сукупності обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:  
- ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК (в редакції Закону № 270-VI від 15 квітня 2008 року), а саме в перевищенні влади та службових повноважень за попередньою змовою групою осіб, тобто в умисному вчиненні за попередньою змовою групою осіб працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями;
- ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 346 КК - умисне нанесення побоїв та вчинення інших насильницьких дій відносно народних депутатів України у зв`язку з їх громадською діяльністю, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
- ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 351 КК - невиконання службовою особою законних вимог народного депутата України, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
- ч. 2 ст. 28 статтею 340 КК - незаконне перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, вчинене службовою особою, з застосуванням насильства та за попередньою змовою групою осіб.
Вимоги касаційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
34. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. 
35. На обґрунтування своїх доводів зазначає про неправильне застосування місцевим судом положень ст. 49 КК, оскільки, на думку прокурора, для ухвалення обґрунтованого рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд має встановити чи мало місце діяння, чи містить воно склад кримінального правопорушення та чи вчинила його особа. Особа, яка не вчинила кримінального правопорушення не може бути притягнута до кримінальної відповідальності так само як і звільнена від неї. Також на переконання прокурора судом не вирішено долю речових доказів - оптичних DVD-R дисків.
36. Зазначене залишилося поза увагою суду апеляційної інстанції. Крім того, прокурор наголошує, що під час апеляційного розгляду були відсутні потерпілі у кримінальному провадженні, при цьому колегія суддів не повідомила учасників провадження про їх належне повідомлення про судове засідання. 
37. Також прокурор вказує, що судами попередніх інстанцій не вирішено питання щодо процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судово-портретної експертизи у розмірі 18 304 грн., посилаючись на висновок викладений у постанові Касаційного кримінального суду від 10 квітня 2024 року у справі № 577/5002/20.
38. Вважає, що судові рішення не відповідають вимогам ст. 370КПК.
39. На адресу Суду від захисника ОСОБА_65 надійшли заперечення на касаційну скаргу у яких він, наводячи відповідні аргументи просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Позиції учасників судового провадження
40. Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. 
Мотиви Суду
41. Заслухавши доповідь судді, доводи сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
42. Статтею 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржених судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
43. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
44. Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
45. Доводи прокурора про неправильне застосування положень ст. 49 КК є безпідставними з огляду на таке.
46. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 49 КК визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину. 
47. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження, а згідно з ч. 8 вказаної статті закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
48. Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК визначено, що в разі, якщо під час здійснення судового провадження сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. 
49. Тобто, встановивши обставини, що дають підстави для закриття провадження, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.
50. Наведені норми закону вказують на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим. Суд, установивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд провадження судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
51. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
52. Як убачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 346, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 351 КК, ч. 2 ст. 28 ст. 340 КК, які були вчинені 18 лютого 2013 року. 
53. Під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції сторона захисту звернулася з клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з моменту вчинення кримінальних правопорушень, зокрема за ч. 2 ст. 346, ч. 2 ст. 365 КК, які відповідно до ст. 12 КК належать до тяжких злочинів, сплило 10 років 2 місяці 23 дні.  
54. При цьому, як убачається з матеріалів провадження, прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, зазначивши, що строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені цією нормою, закінчились.
55. Також, потерпілий ОСОБА_26 не заперечував щодо поданого стороною захисту клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК. Потерпілі ОСОБА_66 , ОСОБА_58 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_57 , які подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при розгляді клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження поклались на розсуд суду. 
56. Місцевий суд, розглянувши клопотання сторони захисту, встановивши, що  кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК є тяжкими злочинами, з дня їх вчинення минуло десять років, перебіг давності не зупинявся та не переривався, що є підставою, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК та ст. 49 КК для звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, з`ясувавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував щодо закриття кримінального провадження з цих підстав та пояснив суду, що йому зрозуміле право на таке звільнення, а також суть обвинувачення, підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, дійшов обґрунтованого висновку, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закрив кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК. З таким висновком погоджується і колегія суддів.
57. Суд зауважує, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.
58. Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно, зокрема від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій. Також при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК від суду не вимагається встановлення факту, що певне правопорушення мало місце, чи факту вчинення конкретною особою певного кримінального правопорушення. Специфіка інституту звільнення особи від кримінальної відповідальності саме й полягає в тому, що за наявності визначених у законі умов особа звільняється від такої відповідальності, а кримінальне провадження закривається, раніше від тієї стадії, коли вказані факти можуть та/чи мають бути належним чином встановлені, доведені, підтверджені. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними, зокрема у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 12 вересня 2022 року у справі
№ 203/241/17, постанові ККС ВС від 27 листопада 2024 у справі № 757/11993/22.     
59. З огляду на це твердження прокурора про те, що для ухвалення обґрунтованого рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд має встановити чи мало місце діяння, чи містить воно склад кримінального правопорушення та чи вчинила його особа, є неприйнятними.
60. Доводи сторони обвинувачення щодо вирішення судом долі речових доказів, які є аналогічними доводам апеляційної скарги прокурора, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який погодився з висновком місцевого суду про те, що долю речових доказів, а саме DVD-R дисків він не вирішує, оскільки ці диски визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №12013110070001353, що підтверджується постановами прокурорів місцевої прокуратури та Генеральної прокуратури України про визнання оптичних дисків речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження. З таким висновком погоджується і колегія суддів.
61. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання. Як убачається з матеріалів провадження апеляційним судом було вжито заходів щодо виклику потерпілих до суду апеляційної інстанції про що свідчать відповідні повістки про виклик, однак до суду вони не з`явились, що узгоджується зі ст. 56 КПК, за змістом якої питання участі потерпілого в судовому засіданні є його правом, а не обов`язком. З огляду на що доводи прокурора про те, що під час апеляційного розгляду були відсутні усі потерпілі у кримінальному провадженні, а колегія суддів не повідомила учасників провадження про їх належне повідомлення є неприйнятними.
62. У частині доводів сторони обвинувачення про те, що судами попередніх інстанцій не вирішено питання про процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-портретної експертизи, колегія суддів зазначає про таке.
63. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на висновок, викладений у постанові Касаційного кримінального суду від 10 квітня 2024 року у справі
№ 577/5002/20, вказує на те, що закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і застосування до обвинуваченого більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє особу, стосовно якої кримінальне провадження закрито, від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів. Однак у даному кримінальному провадженні посилання прокурора на зазначену вище постанову Верховного Суду не є релевантним, оскільки в ній вирішено питання про відшкодування витрат потерпілого на правничу допомогу.
64. Разом з тим, відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.
65. Як убачається з мотивувальної частини ухвали місцевого суду, в ній зазначено, що процесуальні витрати у разі закриття кримінального провадження за ст. 49 КК відносяться на рахунок держави. 
66. Також, в матеріалах провадження наявний акт здачі-приймання висновку експерта № 23473/18-35/5050-5065/19-35 у кримінальному провадженні №12013110070001353, відповідно до змісту якого ціна експертизи - 18 304 грн. належить до перерахування за рахунок державного бюджету. 
67. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування судових рішень чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що йдеться в касаційній скарзі прокурора, Верховний Суд не встановив.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                   ОСОБА_3