ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" січня 2025 р.          Справа№ 920/958/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
секретар судового засідання - Чечотка В.Д.
учасники справи:
від позивача: Верхацький І.В.;
від відповідача : Бирченко Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу    Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла"
на рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 
у справі №920/958/23 (суддя Жерьобкіна Є.А.)          
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла"
про стягнення 82 997     049,37 грн 

УСТАНОВИВ:

ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до ТОВ "Котельня північного промислового вузла", в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 82 997     049,37 грн за договором постачання природного газу № 9/2638-НГТ-29 від 04.11.2021.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було виконано зобов`язання за договором постачання природного газу на суму 188 052     365,13 грн, проте, відповідач у визначений строк не здійснив оплату поставленого товару в повному обсязі, сума простроченого та несплаченого боргу складає 82 997     049,37 грн, що стало підставою звернення до суду з позовними вимогами про стягнення вказаної суми боргу.
08.07.2024 представник відповідача подав до суду клопотання у якому просив суд у випадку задоволення позовних вимог відстрочити виконання рішення суду на один рік з дати ухвалення рішення у справі.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 у справі №920/958/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг задоволено: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" 82 997     049,37 грн боргу, 939 400 грн витрат зі сплати судового збору. Також даним рішенням відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Котельня північного промислового вузла" про відстрочення виконання рішення суду у справі № 920/958/23.
Рішення місцевого господарського  суду обґрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 82997049,37 грн за договором не погашена, договір про організацію взаєморозрахунків не укладався (відповідач не здійснив взаєморозрахунок заборгованості або реструктуризації заборгованості за договором).
Відмовляючи у задоволенні клопотання ТОВ "Котельня північного промислового вузла" про відстрочення виконання рішення суду у справі № 920/958/23 місцевий господарський суд відзначив, що  заявником не було доведено наявності виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Не погодившись з прийнятим рішення, ТОВ "Котельня північного промислового вузла" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 у справі №920/958/23 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" 200000 грн основної заборгованості, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позовних щодо стягнення 200     000 грн - відмовити. Також скаржник просив відстрочити виконання рішення першої інстанції на один рік з дати ухвалення рішення судом першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги   ТОВ "Котельня північного промислового вузла" зазначає про те, що Територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Сумської обласної державної адміністрації було розглянуто заяву ТОВ "Котельня північного промислового вузла"  № 991 від 01.08.2023 щодо погодження розрахунків заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії та узгоджено суму заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії за період з 01.01.2023 до 30.06.2023 в розмірі 61906272 грн 46 коп. Проте, станом як на дату винесення оскаржуваного рішення судом першої інстанції, так і на дату подання даної апеляційної скарги, жодних коштів з відшкодування різниці між тарифами відповідачем з державного бюджету так і не було отримано. Станом на 29.10.2024 року сума фактичної заборгованості державного бюджету перед ТОВ "Котельня північного промислового вузла"  з відшкодування різниці між тарифами становить вже 318 123 700,30 грн. Тож враховуючи умови застосування тарифів на теплову енергію та умови відшкодування різниці між тарифами, передбачені законодавством, відповідач не мав можливості провести розрахунки з позивачем у терміни, встановлені Договором. Апелянт  вважає, що Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» передбачено спеціальний порядок погашення заборгованості теплопостачальних підприємств за спожитий природний газ за умови наявності у бюджету заборгованості з компенсації різниці в тарифах на теплову енергію перед виробником теплової енергії, при цьому свої зобов`язання перед ТОВ "Котельня північного промислового вузла"  з компенсації різниці в тарифах державою у встановленому порядку не виконано. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм статті 4 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" від 3 листопада 2016 року № 1730-VIII в частині неврахування порядку погашення заборгованості з компенсації різниці в тарифах на теплову енергію перед виробником теплової енергії та оплати поставленого природного газу постачальнику природного газу, тож позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» по даній справі були необґрунтованими та такими, що не підлягали задоволенню.
Також у апеляційній скарзі відповідач зазначив, що оскільки він вважає рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 необґрунтованим, то у випадку оскарження рішення суду першої інстанції за первісним позовом повному обсязі розмір судового збору за подання цієї апеляційної скарги мав становити 1 409 100,00 грн. Відповідач відзначає, що на даний час товариство  перебуває у надзвичайно складному фінансовому становищі внаслідок невиконання державою своїх зобов`язань з компенсації різниці в тарифах на теплову енергію. Тож, враховуючи майновий стан, в якому перебуває підприємство, Відповідач повідомляє суд, що не має грошових коштів для оплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в повному обсязі та, хоча і вважає вимоги, викладені в апеляційній скарзі, повністю обґрунтованими, не має іншого вибору, окрім як оскаржити рішення суду першої інстанції лише в тій частині, щодо якої він має можливість сплатити судовий збір. Враховуючи викладене, Відповідач зазначає, що ним оскаржується рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 року по справі № 920/958/23 в частині стягнення з ТОВ «КППВ» 200 000,00 грн основної заборгованості.
Також апелянт стверджує, що місцевим господарським судом було безпідставно відхилено клопотання про відстрочення виконання рішення.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 18.12.2024.
02.12.2024 позивач через систему «Електрониий суд» подав відзив на апеляційну скаргу у якому просив суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.  
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2024 оголошено перерву у судовому засіданні до 22.01.2025. 
04.11.2021 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (постачальник) та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" (споживач) укладений договір № 9/2638-НГТ-29 постачання природного газу, відповідно до умов якого позивач зобов`язується поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах договору (п. 1.1 договору).
Згідно із п. 2.1, 2.1.1 договору, постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з червня 2021 до червня 2024 року, а саме: з червня 2021 до червня 2022 року в кількості 27390,321 тис. куб. м., в тому числі, по місяцях у тис. куб. м.: листопад 2021 року - 4496,214, грудень 2021 року - 5403,022, січень 2022 року - 5572,427, лютий 2022 року - 5293,259, березень 2022 року - 1262,693, квітень 2022 року - 1262,693, травень 2022 року - 720,892; всього - 27390,321.
В силу п. 2.1.2 договору, на період з червня 2022 року до червня 2023 року та на період з червня 2023 року до червня 2024 року замовлені обсяги визначаються сторонами окремими додатковими угодами до цього договору.
На підставі п. 3.1 договору, приймання-передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту, ненадання письмової обґрунтованої відмови проти підписання акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим, узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору (п. 3.5.3, 3.5.4 договору).
Згідно із п. 4.1 договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином:
Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 договору як обсяг І (фіксований) визначається наступним чином: 
В період з 01.06.2021 до 31.05.2022 ціна природного газу за 1000 куб. м. газу без ПДВ - 6183,33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу дня внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м. Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, обсягів газу в період з 01.06.2021 до 31.05.2022 становить 7583,89 грн. 
В період з 01.06.2022 по 31.05.2023 ціна природного газу розраховується за формулою: Ціна = (ЦінаБ х KNCG х Кнбу) + ПДВ.
До ціни газу, визначеної за наведеною формулою, додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16, грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності па добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
В період з 01.06.2023 по 31.05.2024 (включно) ціна природного газу розраховується за формулою: Ціна = ((ЦінаБ х KNCG х Кнбу) + ПДВ .
До ціни газу, визначеної за наведеною формулою, додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 договору як Обсяг II за 1000 куб. м. визначається щомісячно шляхом підписання додаткової угоди на рівні середньоарифметичного значення ціни, що враховує розрахункові ціни (середньоарифметичне значення котирувань) із застосуванням коригуючого коефіцієнта 1,02.
До ціни газу, визначеної за наведеною формулою, додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124.16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% 27,315 грн., всього з ПДВ 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на червень 2021 року становить 11121,38 грн.
Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на липень 2021 року становить 11755,00 грн.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу па послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на серпень 2021 року становить 15079,94 грн.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на вересень 2021 року становить 17264,12 грн.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на жовтень 2021 року становить 24933,69 грн.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на листопад 2021 року становить 36424,91 грн.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, обсягів газу в період з 01.10.2021 до 31.12.2022 становить 16554,00 грн.
В період з 01.01.2023 по 31.05.2024  ціна природного газу розраховується за формулою: Ціна = [(ТНЕ+ spread) * X-RateEUR*10,6] + ПДВ.
У разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.
Загальна фактична вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.
Згідно п. 5.1 договору, оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останньою числа місяця, наступною за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 договору.
Відповідно до п. 7.1 договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.
У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 5.1, та/або строків оплати за п. 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 7.2 договору).
Додатковою угодою № 1 до договору постачання природного газу від 16.11.2021 сторони доповнили п. 4.1 договору пунктом 4.1.2.7 у наступній редакції:
" 4.1.2.7 Ціна для Обсягу II на грудень 2021 року, визначеного в пункті 2.1 цього договору, за 1000 куб.м. природного газу встановлюється на рівні 24118,41 грн. без ПДВ;
крім того податок на додану вартість за ставкою 20%,
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 гри., крім того ПДВ 20% - 27,315 гри., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу ІІ на грудень 2021 року становить 29105,98 грн.".
Решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами.
Додатковою угодою № 2 до договору постачання природного газу від 13.12.2021, сторони: 1) Виклали в п. 3.3 договору в наступній редакції: " 3.3 Постачання (включення споживача до реєстру споживачів постачальника) та використання (відбір) природного газу за цим договором здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 5.1 цього договору щодо остаточного розрахунку за фактично переданий природний газ". 2) Виключили п. 6 із договору. 3) Виклали пп. 2 пункту 6.3 договору в наступній редакції: " 2) в односторонньому порядку розірвати цей договір у разі невиконання споживачем умов цього договору в частині оплати (забезпечення оплати) використаних за договором обсягів газу (пункти 5.1 та 5.2) та/або їх документального оформлення, в тому числі неповернення належним чином оформлених актів приймання-передачі природного газу, неузгодження сторонами ціни (непідписання додаткової угоди). В такому випадку постачальник надсилає рекомендованим листом відповідне письмове повідомлення споживачу про розірвання цього договору, при цьому договір буде вважатися розірваним з дати, визначеної постачальником у такому повідомленні;". 4) Виклали п. 9.2 в наступній редакції: " 9.2 Якщо споживач має намір укласти договір з іншим постачальником, споживач повинен виконати свої зобов`язання по розрахунках за природний газ перед постачальником.". 5) Виключили п. 9.4 із договору. 6) Виключили п. 13.3 із договору. 6) Пункт 13.3 договору виклали в наступній редакції: " 13.3 Сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 13.4 та 13.5 договору". 
Решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами.
Додатковою угодою № 3 до договору постачання природного газу від 06.01.2022, сторони доповнили п. 4.1 договору пунктом 4.1.2.8 у наступній редакції:
" 4.1.2.8 Ціна для Обсягу II на січень 2022 року, визначеного в пункті 2.1 цього договору, за 1000 куб.м. природного газу встановлюється на рівні 31695,74 грн. без ПДВ;
крім того податок на додану вартість за ставкою 20%,
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на січень 2022 року становить 38198,78 грн.".
Решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами.
Додатковою угодою № 4 до договору постачання природного газу від 14.01.2022, сторони виклали п. 5.1 договору у наступній редакції: 
" 5.1 Оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
5.1.1.          Оплата вартості обсягу природного газу, що фактично був переданий постачальником у розрахунковому періоді відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу, окрім Обсягу І (фіксованого), здійснюється споживачем в повному об`ємі (100% вартості) до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу;
5.1.2.          Оплата 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу Обсягу І (фіксованого) здійснюється споживачем до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу.
5.1.3.          Остаточний розрахунок за фактично переданий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % вартості фактично переданого природного газу Обсягу І (фіксованого).
5.1.4.          У разі відсутності акту/актів приймання-передачі, фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору."
Решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами.
Додатковою угодою № 5 до договору постачання природного газу від 20.01.2022, сторони доповнили п. 4.1 договору пунктом 4.1.2.9 у наступній редакції:
" 4.1.2.9 Ціна для Обсягу II на лютий 2022 року, визначеного в пункті 2.1 цього договору, за 1000 куб. м. природного газу встановлюється на рівні 31937,92 грн. без ПДВ;
крім того податок на додану вартість за ставкою 20%,
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на лютий 2022 року становить 38489,40 грн.".
Решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами.
Додатковою угодою № 6 до договору постачання природного газу від 20.01.2022, сторони доповнили п. 4.1 договору пунктом 4.1.2.10 у наступній редакції:
" 4.1.2.9 Ціна для Обсягу II на березень 2022 року, визначеного в пункті 2.1 цього договору, за 1000 куб. м. природного газу встановлюється на рівні 28164,16 грн. без ПДВ;
крім того податок на додану вартість за ставкою 20%,
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на березень 2022 року становить 33960,88 грн.".
Решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами.
Додатковою угодою № 7 до договору постачання природного газу від 20.01.2022, сторони доповнили п. 4.1 договору пунктом 4.1.2.11 у наступній редакції:
" 4.1.2.11 Ціна для Обсягу II на квітень 2022 року, визначеного в пункті 2.1 цього договору, за 1000 куб. м. природного газу встановлюється на рівні 32268,76 грн. без ПДВ;
крім того податок на додану вартість за ставкою 20%,
крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на квітень 2022 року становить 38886,40 грн.".
Решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами.
Додатковою угодою № 8 до договору постачання природного газу від 26.04.2022 сторони уклали про наступне:
1. У період з 01.03.2022 по 30.04.2022, керуючись наказом Міністерства енергетики України від 07.03.2022 № 110, здійснювати розрахунок вартості послуги транспортування природного газу без застосування коефіцієнтів, які враховують період замовлення/використання потужності.
1.1.          Викласти підпункт 4.1.1.1 пункту 4.1 Розділу 4 "Ціна природного газу" договору в наступній редакції: 
4.1.1.1 В періоди: з 01.06.2021 по 28.02.2022 та з 01.05.2022 по 31.05.2022 ціна природного газу за 1000 куб. м. газу без ПДВ - 6 183,33 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 гри., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, в періоди: з 01.06.2021 по 28.02.2022 та з 01.05.2022 по 31.05.2022 становить 7583,89 грн.
У період з 01.03.2022 по 30.04.2022 ціна природного газу за 1000 куб. м. газу без ПДВ - 6183,33 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124.16 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% , всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ та з урахуванням тарифу на послуги транспортування в період з 01.03.2022 по 30.04.2022 становить 7568,99 грн.
1.2.          Викласти підпункти 4.1.2.10 та 4.1.2.11 пункту 4.1 Розділу 4. "Ціна природного газу" у наступній редакції:
4.1.2.10. Ціна для Обсягу II на березень 2022 року, визначеного в пункті 2.1 цього договору, за 1000 куб.м. природного газу встановлюється на рівні 28164,16 грн. без ПДВ; крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ та з урахуванням тарифу на послуги транспортування для Обсягу ІІ на березень 2022 року становить 33945,98 грн.
4.1.2.11. Ціна для Обсягу II на квітень 2022 року, визначеного в пункті 2.1 цього договору, за 1000 куб.м. природного газу встановлюється на рівні 32268,76 грн. без ПДВ; крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124.16 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ та з урахуванням тарифу на послуги транспортування для Обсягу II на квітень 2022 року становить 38871,50 грн.
1.3. Викласти підпункт 4.1.3.1 пункту 4.1. Розділу 4 "Ціна природного газу" у наступній редакції:
4.1.3.1 В період з 01.10.2021 по 28.02.2022 та з 01.05.2022 по 31.12.2022 ціна природного газу за 1000 куб. м. газу без ПДВ - 13658,42 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, обсягів газу в період з 01.10.2021 по 28.02.2022 та з 01.05.2022 по 31.12.2022 становить 16554,00 грн.
У період з 01.03.2022 по 30.04.2022 ціна природного газу за 1000 куб. м. газу без ПДВ - 13658,42 грн., крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 148,99 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ та з урахуванням тарифу на послуги транспортування в період з 01.03.2022 по 30.04.2022 становить 16539,10 грн."
2. Доповнити підпункт 4.1.2 пункту 4.1 Розділу 4 "Ціна природного газу" цього Договору підпунктом 4.1.2.12 у наступній редакції:
4.1.2.12 Ціна для Обсягу II на травень 2022 року, визначеного в пункті 2.1 цього договору, за 1000 куб.м. природного газу встановлюється на рівні 23733,42 грн. без ПДВ; крім того податок на додану вартість за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн., крім того ГІДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м.
Всього ціна газу за 1000 куб. м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, для Обсягу II на травень 2022 року становить 28644,00 грн."
Решта умов договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання сторонами.
У період листопад 2021 року - квітень 2022 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 188052365 грн 13 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 30.11.2021 на суму 24243634 грн 87 коп., від 31.12.2021 на суму 31630133 грн 52 коп., від 31.12.2021 на суму 14284465 грн 30 коп., від 31.01.2022 на суму 33921961 грн 46 коп., від 31.01.2022 на суму 10174502 грн 69 коп., від 31.01.2022 на суму 12248913 грн 55 коп., від 28.02.2022 на суму 29824924 грн 24 коп., від 31.03.2022 на суму 27351941 грн 40 коп., від 31.03.2022 на суму 1120409 грн 99 коп., від 30.04.2022 на суму 3306221 грн 76 коп. (а. с. 46-57, том І).
Згідно довідки № 15932/25994/2023 від 12.07.2023 АБ "УКРГАЗБАНК" про рух грошових коштів по поточних рахунках ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" за період з 04.11.2021 до 30.06.2023 надходження від відповідача - ТОВ "Котельня північного промислового вузла" на користь позивача склали 115555315 грн 76 коп. 
Таким чином, за договором постачання природного газу № 9/2638-НГТ-29 від 04.11.2021 відповідач сплатив 105055315 грн 76 коп. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 82997049 грн 37 коп. 
Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обв`язку.
Частина 2 цієї статті передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
          До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
          Частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
          Стаття 689 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України (ст. 663 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно п. 5.1 договору, з урахуванням додаткової угоди № 4 від 14.01.2022, оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: Оплата вартості обсягу природного газу, що фактично був переданий постачальником у розрахунковому періоді відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу, окрім Обсягу І (фіксованого), здійснюється споживачем в повному об`ємі (100% вартості) до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу; оплата 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу Обсягу І (фіксованого) здійснюється споживачем до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий у розрахунковому періоді природний газ здійснюється до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% вартості фактично переданого природного газу Обсягу І (фіксованого).
Матеріалами справи підтверджено, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 188052365 грн 13 коп. Вказане встановлено судом з актів приймання-передачі природного газу, підписаних та скріплених печатками сторін без зауважень.
З довідки АБ "УКРГАЗБАНК" та банківських виписок по особовому рахунку вбачається також, що за договором № 9/2638-НГТ-29 від 04.11.202, сума боргу відповідача становить 82997049 грн 37 коп.
Таким чином, колегія суддів відзначає, що наявними у справі доказами доведено суду, що відповідач порушив своє зобов`язання з оплати товару, передбачене умовами договору, доказів сплати вказаної суми боргу не надав, належними та допустимими доказами не спростував доводів позивача.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт стверджує, що 29.07.2022  набув чинності Закон України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" № 2479-IX, яким внесено зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" № 1730-VIII (далі - Закон 1730). Даний Закон визначає процедуру врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу як заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії, шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. 
Колегія суддів відзначає, що разом з цим, процедура врегулювання заборгованості здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості, згідно договорів проведення взаєморозрахунків (ст. 4 Закону 1730) та договорів реструктуризації заборгованості (ст. 5 Закону 1730). Договір про організацію взаєморозрахунків визначає як наявність заборгованості, так і її обсяг, що відповідає заборгованості, підтвердженої територіальними комісіями з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.
Згідно п. 5 постанови КМУ від 20.12.2022 № 1403 "Про затвердження Порядку та умов надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.
У постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 911/3195/21 Верховний Суд сформував наступну правову позицію:
" 74. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про заходи спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" взаєморозрахунки - розрахунки з погашення заборгованості (грошових зобов`язань) суб`єктів ринку природного газу, які проводяться за рахунок видатків державного бюджету учасниками процедури врегулювання заборгованості.
75.          Взаєморозрахунки проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, у межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням та в обсягах, передбачених Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та/або Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", та/або Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", із застосуванням рахунків, відкритих у Державному казначействі України, згідно з договором про організацію взаєморозрахунків, який укладається між учасниками розрахунків на підставі документа, що підтверджує наявність в обліку учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору, та в обсязі, що не перевищує підтверджену учасниками заборгованість (частина третя статті 4 вказаного Закону).
76.          Обставин укладення Товариством договору про організацію взаєморозрахунків між учасниками, суди попередніх інстанцій не встановили, відповідно і підстави припинення спірних правовідносин між сторонами відсутні. А тому доводи скаржника про наявність підстав для закриття провадження у справі є необгрунтованими".
Колегія суддів відзначає, що матеріалами цієї справи підтверджено та не спростовано сторонами, що заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 82997049,37  грн за договором не погашена, договір про організацію взаєморозрахунків не укладався (відповідач не здійснив взаєморозрахунок заборгованості або реструктуризації заборгованості за договором).
          Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати природного газу за договором постачання природного газу № 9/2638-НГТ-29 від 04.11.2021, колегія суддів вважає обґрунтованим висновком місцевого господарського суду про  задоволення позовних  вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 82997049,37 грн. 
При цьому відповідачем належними засобами доказування не доведено суду наявність підставі для скасування рішення суду в частині стягнення з ТОВ "Котельня північного промислового вузла" 200 000,00 грн основної заборгованості.
Щодо клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення колегія суддів відзначає наступне. 
Відповідач у клопотанні просив місцевий господарський суд, у випадку задоволення позовних вимог, відстрочити виконання рішення суду на один рік з дати ухвалення рішення у справі.
В обґрунтування заявленого клопотання, відповідач посилається на те, що загальна сума заборгованості державного бюджету перед ТОВ "Котельня північного промислового вузла" з відшкодування різниці в тарифах становить 304467103 грн 49 коп., яка в подальшому буде направлена на погашення заборгованості перед позивачем.
Відповідач вказує на те, що у випадку примусового виконання рішення у даній справі, Товариство буде позбавлене можливості підготувати обладнання до опалювального періоду. 
Відмовляючи у задоволенні клопотання ТОВ "Котельня північного промислового вузла" про відстрочення виконання рішення суду у справі № 920/958/23, місцевий господарський суд послався на те, що заявником не доведено наявності виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Колегія суддів не погоджується з таким  висновком  місцевого господарського суду та зазначає при цьому наступне. 
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Згідно ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 в справі «Півень проти України» суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії § 1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі проти Італії», заява №22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).
Несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.
Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до майна та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Згідно частини першої статті 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Статтею 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення.
Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Положеннями ч. 3 ст. 331 ГПК України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події; щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 ГПК України).
Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.
Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.
Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини Відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.
Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
При цьому, положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.
З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.
Разом з тим, необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11- рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 р., п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II ); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права ( див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V ).
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.
Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції», у справі «Бурдов проти Росії», у справі «Ясюнієне проти Литви»).
Слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 73-74 ГПК України, тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.
Визначальним фактором є не тільки винятковість цих випадків, а й їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2024 представник відповідача подав до місцевого господарського  суду клопотання у якому просив суд у випадку задоволення позовних вимог у справі № 920/958/2 відстрочити виконання рішення суду на один рік з дати ухвалення рішення у справі.
В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив, що ТОВ "Котельня північного промислового вузла" є об`єктом критичної інфраструктури міста Суми і відстрочення виконання судового рішення надасть можливість підприємству акумулювати кошти, які заборгували йому населення, підприємства і бюджетні організації міста, проводити розрахунки з позивачем та належним чином проводити опалювальний Документ сформований в системі «Електронний суд» 30.10.2024 10 сезон.
Заявник також відзначив, що враховуючи визначені законодавцем строки оплати послуг з постачання теплової енергії - до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, ТОВ "Котельня північного промислового вузла"  матиме фінансову можливість провести погашення заборгованості не раніше кінця грудня 2024 року - початку січня 2025 року, коли від споживачів надійдуть кошти за перший повний місяць надання послуг - листопад 2024 року. За твердженням заявника, існують об`єктивні обставини, які безпосередньо впливали та продовжують впливати на платіжні можливості підприємства та здійснюють значний тиск, який в умовах дії воєнного стану в Україні лише посилився. Так, на законодавчому рівні на період дії воєнного стану заборонено стягувати з фізичної особи заборгованість за житлово-комунальні послуги, нараховувати та стягувати пеню, інфляційні втрати, проценти річні за несвоєчасну сплату за житлово-комунальні послуги, підвищувати тарифи на теплову енергію. Відповідач вважає, що невідкладне вжиття до ТОВ "Котельня північного промислового вузла"  заходів примусового виконання судового рішення зі сторони органів державної виконавчої служби (зокрема, звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника), зупинення видаткових операцій по банківських рахунках підприємства неминуче призведе до неможливості виробництва теплової енергії та її постачання та постачання питної води, а також, як наслідок, місто (включаючи всі соціально - важливі об`єкти: лікарні, дитячі садочки, школи тощо) залишиться без тепла, гарячого водопостачання та питної води, що є неприпустимим на фоні зростання соціально - політичної напруги у суспільстві та ситуації в країні, яка склалася внаслідок повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України. Відповідач наголошує, що зазначені вище обставини можуть вважатись надзвичайними подіями, що істотно ускладнюють виконання рішення суду, та свідчать про наявність правових підстав для відстрочення виконання рішення суду, оскільки захист населення у цьому випадку має пріоритет у порівнянні із дотриманням строків виконання судового рішення. Відсутність оплати населенням міста за надані послуги не надає підприємству права на припинення надання послуг, оскільки чинним законодавством України на підприємство покладено обов`язок безперебійного постачання йому теплової енергії. На думку заявника, невідкладне стягнення повної суми боргу буде мати незворотній характер та призведе до значних фінансових труднощів для ТОВ «КППВ», потенційно підриваючи його економічну стабільність і здатність продовжувати надавати послуги. Таке рішення може загрожувати не лише функціонуванню підприємства, але й мати ширші соціальні наслідки, включаючи переривання у наданні критично важливих комунальних послуг для місцевого населення. Заявник стверджує, що   надання відстрочення виконання судового рішення забезпечить йому  можливість поступового погашення присуджених до стягнення сум без значного одноразового фінансового навантаження, а позивачу - можливість реального отримання грошових коштів із певним інтервалом у часі.
Колегія суддів зазначає, що основним видом діяльності ТОВ "Котельня північного промислового вузла" є постачання теплової енергії споживачам, яке  носить сезонний характер та відбувається виключно в межах опалювального сезону, тобто у період з жовтня по квітень кожного року. З наданих до суду документів вбачається, що підприємство надає комунальні послуги у сфері теплопостачання населенню та бюджетним підприємствам.
При цьому, фінансування господарської діяльності ТОВ "Котельня північного промислового вузла" здійснюється за рахунок платежів від надання послуг з теплопостачання населенню, підприємствам, установам і організаціям.
У зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який був неодноразово продовжено та триває дотепер.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Колегія суддів відзначає, що Сумська міська територіальна громада знаходиться у безпосередній близькості  до території активних бойових дій.  Загальновідомим є також факт, що  військова агресія на території Сумської  міської територіальної громади негативно вплинула на фінансовий стан великої кількості підприємств, що там розташовані, в тому числі на підприємство відповідача.  За період воєнного стану значно збільшилася заборгованість споживачів за теплову енергію. 
Також судом враховується, що загальна сума заборгованості державного бюджету перед ТОВ "Котельня північного промислового вузла" з відшкодування різниці в тарифах становила 304 467 103,49 грн і залишалася невідшкодованою відповідачу. 
Згідно положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» суми компенсації різниці в тарифах можуть бути використані лише за напрямками, передбаченими у статті 4 відповідного закону на оплату заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші спожиті енергоносії, використані для виробництва теплової енергії. При цьому, заборгованості перед іншими постачальниками енергоресурсів у ТОВ "Котельня північного промислового вузла" відсутня. Таким чином, уся сума заборгованості державного бюджету перед ТОВ "Котельня північного промислового вузла" з компенсації різниці в тарифах буде спрямована  на погашення заборгованості перед позивачем. 
Також судом береться до уваги те, що відповідно  до державної політики у комунальній сфері попередніх років, компенсація різниці в тарифах здійснюється наприкінці бюджетного року на підставі спеціальних нормативно-правових актів, що приймаються Кабінетом міністрів України. Так, у 2022 році компенсація різниці в тарифах проводилася на підставі постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування", послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 20.12.2022 року № 1403, у відповідності до умов якої розрахунки мали бути проведені у термін до 28.12.2022 року. У 2021 році компенсація різниці в тарифах проводилася на підставі постанови КМУ «Деякі питання здійснення заходів, передбачених пунктом 27 статті 14 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2021 р. № 1340, у відповідності до умов якої розрахунки мали бути проведені у термін до 28.12.2021 року. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з твердженням апелянта про те, що останній  має усі підстави розраховувати, що існуюча компенсація різниці в тарифах буде відшкодована йому з державного бюджету у грудні 2024 року
За оцінкою апеляційного суду, відповідні обставини вказують на можливість реального виконання судового рішення в майбутньому, тобто реальний намір боржника виконати судове рішення.
Колегія суддів відзначає, що обставини даної справи свідчать про існування надзвичайних обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану та негативний вплив таких обставин на господарську діяльність та фінансовий стан відповідача, що підтверджено належними та допустимими доказами.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що судом встановлено ряд обставин, які у сукупності суттєво ускладнюють   виконання судового рішення, але не виключають можливість його виконання в майбутньому.  
Суд відзначає, що питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19).
Колегія суддів встановила, що внаслідок відстрочення виконання судового рішення по цій справі, боржник буде мати додаткову можливість врегулювання   вищевказаних питань щодо отримання компенсацій з державного бюджету, що дасть змогу здійснити взаєморозрахунки з погашення боргових зобов`язань за рахунок видатків державного бюджету учасниками процедури врегулювання таких зобов`язань.
Розглядаючи заперечення позивача щодо надання відстрочки виконання рішення з посиланням на здійснення підприємством діяльності на власний ризик, колегія суддів зазначає наступне.
Оцінюючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, суд вказує, що господарські операції за спірним договором не можна віднести до категорії комерційних операцій на власний ризик. Відповідач є теплопостачальним підприємством, метою укладання відповідачем спірного договору є забезпечення потреб населення (в переважній більшості) тепловою енергією, можливість розрахунків відповідача з позивачем залежать від надходження до відповідача за надані послуги. При цьому затримки в отримання відповідних  надходжень значною мірою викликані  об`єктивними причинами, військовою агресією рф.   
Матеріали справи не містять заперечень та/або доказів на підтвердження того, що відстрочення виконання рішення в даній справі буде порушувати майнові інтереси позивача.
Тобто, надання відстрочки виконання рішення суду враховує справедливий баланс інтересів сторін у цій справі, адже негайне примусове виконання даного рішення може призвести до стійкої неплатоспроможності боржника, та як наслідок - до відсутності можливості погасити заборгованість у даній справі та відповідно до ініціювання процедури банкрутства відповідача.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення в частині відмови в надані відстрочки виконання рішення не надав оцінку доводам відповідача щодо винятковості обставин, які можуть бути підставою для надання відстрочки, не дослідив подані відповідачем докази на підтвердження таких обставин, а обмежився посиланням на те, що відповідачем не наведені підстави для такого відстрочення, не наведено виключні обставини, які давали б підстави для відстрочки виконання судового рішення. 
Водночас, вищевикладені доводи суду апеляційної інстанції та оцінені докази, з огляду на понесені від військової агресії рф збитки та фінансовий стан, у якому опинилося підприємство відповідача, особливості та вид господарської діяльності відповідача, зниження платіжної дисципліни споживачів в умовах дії воєнного стану в Україні, обмеження можливості в повній мірі здійснювати претензійно-позовну роботу, встановлені на законодавчому рівні механізми компенсації різниці у тарифах, за рахунок яких може бути погашено зобов`язання перед позивачем, свідчать про наявність конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення у визначений строк, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, з огляду на фактичні обставини справи, сукупність доказової бази, та те, що наявність заборгованості відповідача та неможливість негайного виконання рішення зумовлено обставинами, які в сукупності є особливими, з урахуванням дотримання балансу інтересів сторін, дійшов висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просить відстрочити виконання рішення суду на один рік. Водночас, з метою дотримання балансу інтересів сторін, колегія суддів вважає, що відстрочка  виконання рішення на пів року не буде надмірною та такою, що може призвести до невиправданих затримок.
У даному випадку відстрочення виконання рішення суду до 30.04.2025 в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції допустив не в повній мірі з`ясування винятковості обставин щодо надання відстрочки виконання рішення суду, не оцінив подані відповідачем докази на підтвердження наявності відповідних обставин, у зв`язку з чим прийшов помилкового висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду. Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 у справі №920/958/23 скасуванню у відповідній частині з прийняттям нового про задоволення клопотання відповідача про надання відстрочки виконання рішення суду шляхом доповнення резолютивної частини абзацом відповідного змісту.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст.ст.123,129 ГПК України, у зв`язку із задоволенням вимог апеляційної скарги, витрати апелянта за подання до суду апеляційної скарги покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" на  рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 у справі №920/958/23 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 у справі №920/958/23  скасувати в частині відмови у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" про надання відстрочки виконання рішення.
3. Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" про надання відстрочки виконання рішення суду задовольнити.
4. Резолютивну частину рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 у справі №920/958/23 доповнити абзацом наступного змісту:
«Відстрочити виконання рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 у справі №920/958/23  до 30.04.2025».
5. В решті рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2024 у справі №920/958/23  залишити без змін.
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676)  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Котельня північного промислового вузла" (40020, м. Суми, вул. Ковпака, буд. 6, код ЄДРПОУ 44360724) 2422,40 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
7. Доручити Господарському Сумської області видати наказ на виконання даної постанови.
8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.01.2025. 

Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                С.І. Буравльов