ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2025 року	Львів	Справа № 380/12564/24 пров. № А/857/22790/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Тимащук Вікторії Анатоліївни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в переході на пенсію за вислугу років, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Мартинюк В.Я., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 05.08.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

12.06.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції – 13.06.2024р.) за допомогою системи «Електронний суд» представник адвокат Тимащук В.А., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:
визнати протиправним та скасування рішення відповідача Головне управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Львівській обл. № 913070805208 від 19.03.2024р. про відмову позивачу ОСОБА_1 у переході на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу»;
зобов`язати відповідача ГУ ПФ України в Львівській обл. перевести позивача ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», зарахувавши до стажу роботи на посадах, віднесених до посад державних службовців період роботи на посадах в Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті з 10.09.1981р. по 16.06.1995р.; перерахувати пенсію на підставі довідок № 170/7.4-22/37 від 26.10.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 169/7.4-22/37 від 22.10.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, з дня звернення із заявою від 27.10.2022р. (а.с.1-5).

Розгляд справи здійснено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.30-31).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. № 913070805208 від 19.03.2024р. про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язано пенсійний орган перевести позивача на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу роботи на посадах, віднесених до посад державних службовців період роботи на посадах в Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті з 10.09.1981р. по 16.06.1995р. та перерахувати пенсію на підставі довідок № 170/7.4-22/37 від 26.10.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 169/7.4-22/37 від 22.10.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, з дня звернення із заявою від 27.10.2022р. (а.с.44-51).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.54-58).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023р. у справі № 380/9330/23 пенсійним органом ОСОБА_1 до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, зараховано період роботи в митних органах з 19.06.1995р. по 31.03.1997р., з 01.04.1997р. по 17.04.2005р., з 18.04.2005р. по 31.12.2006р., з 01.01.2007р. по 30.04.2008р., з 01.05.2008р. по 16.01.2014р. та повторно розглянуто заяву від 27.10.2022р. про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.
Стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, зарахованого на виконання рішення суду, становить 18 років 06 місяців 29 днів (період роботи в митних органах з 19.06.1995р. по 31.03.1997р., з 01.04.1997р. по 17.04.2005р., з 18.04.2005р. по 31.12.2006р., з 01.01.2007р. по 30.04.2008р., з 01.05.2008р. по 16.01.2014р.).
Відповідно до записів трудової книжки в період з 10.09.1981р. по 16.06.1995р. позивач працювала на посаді інженера-програміста у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті.
Статтею 25 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» визначено сім категорій посад, які державні службовці могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії державних службовців нових посад провадиться КМ України за погодженням з відповідним державним органом. Службовцям, які займали посади, віднесені до категорії посад державної служби, встановлювався відповідний ранг.
Між тим, посада інженера-програміста не відноситься до категорії посад державних службовців.
Отже, оскільки станом на 01.05.2016р. ОСОБА_1 не працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (стаж роботи на посадах державної служби становить 18 років 06 місяців 29 днів - зарахований на виконання рішення суду від 09.11.2023р.), не має правових підстав для врахування довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Представник позивача – адвокат Тимащук В.А. скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.83-90).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Львівській обл. та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 06.02.2014р. – а.с.14).
Із змісту трудової книжки серія НОМЕР_2 від 10.09.1981р. слідує, що позивач працювала, зокрема, з 10.09.1981р. по 16.06.1995р. на посаді інженера, інженера-програміста у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті (а.с.18-21).
27.10.2022р. позивач зверталась до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» з проханням здійснити перерахунок пенсії на підставі довідок № 170/7.4-22/37 від 26.10.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та № 169/7.4-22/37 від 22.10.2022р. про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
За принципом екстериторіальності рішенням ГУ ПФ України у Закарпатській обл. № 913070805208 від 02.11.2022р. позивачу відмовлено у перерахунку пенсії; вказане рішення скеровано позивачу згідно листа ГУ ПФ України у Львівській обл. № 1300-5209-8/101479.
Вказане рішення було оскаржено позивачем в судовому порядку.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023р. у справі № 380/9330/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2024р., позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Закарпатській обл. № 913070805208 від 02.11.2022р. про відмову ОСОБА_1 у переході на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу»; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.10.2022р. про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців період роботи в митних органах з 19.06.1995р. по 31.03.1997р., з 01.04.1997р. по 17.04.2005р., з 18.04.2005р. по 31.12.2006р., з 01.01.2007р. по 30.04.2008р., з 01.05.2008р. по 16.01.2014р. та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; в іншій частині позову відмовлено.
На виконання вищезазначеного рішення суду пенсійним органом повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про перехід з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», за наслідком чого прийнято рішення № 913070805208 від 19.03.2024р. про відмову в переході на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про державну службу».
При цьому, відповідач керувався тим, що в позивача стаж роботи на посадах державної служби становить 18 років 06 місяців 29 днів, що є недостатнім для призначення спірної пенсії. Відповідно до записів трудової книжки у період з 10.09.1981р. по 16.06.1995р. заявниця працювала на посаді інженера-програміста у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті, однак така посада не відноситься до категорії посад державних службовців (а.с.12-13).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії державного службовця відповідно до відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», вважаючи такі неправомірними, представник позивача звернулася до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016р. обчислюється згідно із законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені (п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII).
Стаж державної служби до 01.05.2016р. обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затв. постановою КМ України № 283 від 03.05.1994р. (надалі - Порядок № 283) та додатка до нього.
При цьому, пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Абзацом 3 п.2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу держаної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів, державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком до Порядку обчислення стажу державної служби.
Згідно з Переліком державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи яких на посадах керівних працівників і спеціалістів, зараховується до державної служби, який є додатком до Порядку обчислення стажу державної служби вищевказаної постанови, до стажу держаної служби зараховується період роботи у Всесоюзних і республіканських промислових об`єднаннях та об`єднаннях, створених на базі головних управлінь міністерств і відомств відповідно до рішення Уряду.
Відповідно до п.1 Загального положення про всесоюзне і республіканське промислові об`єднання, затв. постановою Ради Міністрів СРСР від 02.03.1973р., всесоюзні та республіканські промислові об`єднання були єдиним виробничо-господарським комплексом, який складався з промислових підприємств, науково-дослідних, конструкторських, технологічних організацій та інших підприємств та організацій, що підпорядковувалися міністерствам (відомствам).
Відповідно до листа Державного архіву Львівської обл. № 898/01-22 вих. від 09.05.2024р. документи Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту на зберігання у даний архів не надходили. Однак, згідно історичної довідки, на фонд даного підприємства відповідно до наказу № 237 Міністра радіопромисловості СРСР від 22.04.1969р. на базі Львівського заводу ім.В.І.Леніна, Львівського конструкторського бюро і філіалу заводу у м.Золочів створено Львівське виробничо-технічне об`єднання ім.В.І.Леніна. На базі Львівського конструкторського бюро наказом Міністра створено Львівський дослідний радіотехнічний інститут ЛВТО ім. В.І.Леніна на самостійному балансі.
Наказом № 49 Міністра радіопромисловості СРСР від 12.02.1976р. Львівське виробничо-технічне об`єднання ім. В.І.Леніна перейменовано на Львівське виробниче об`єднання ім.В.І.Леніна. Згідно наказу № 896 від 14.10.1991р. по об`єднанню Львівське виробниче об`єднання ім.В.І.Леніна перейменовано у Львівське об`єднання радіотехнічної апаратури - ЛОРТА. З липня 1992 року об`єднання знаходилось у віданні Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України (лист № 898/01-22 від 09.05.2024р.).
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про те, що згідно записів трудової книжки стаж роботи позивача з 10.09.1981р. по 16.06.1995р. у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців з дотриманням сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Між тим, зазначені висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, суперечать нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Частиною першою ст.4 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Згідно з ч.1 ст.10 цього Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Положеннями абз.2 ч.3 ст.45 вказаного Закону передбачено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016р. визначалися Законом України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу».
Відповідно до ч.1 ст.37 цього Закону на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
До 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016р. правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.
Зокрема, відповідно до ст.90 Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За приписами п.12 Прикінцевих та перехідних положень наведеного Закону для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш, як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
При цьому, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016р. (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу») зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» вік та страховий стаж.
Такий висновок відповідає правовій позиції, яка викладена у рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04.04.2018р. у зразковій справі № 822/524/18 та у постановах від 26.06.2018р. у справі № 676/4235/17, від 10.04.2019р. у справі № 607/2474/17.

Як установлено під час судового розгляду, позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду заяви позивача про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» пенсійний орган відмовив у переведенні на інший вид пенсії, вказуючи на те, що стаж роботи позивача з 10.09.1981р. по 16.06.1995р. на посаді інженера-програміста у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті не може бути зараховано до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Виходячи з викладеного, стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, у позивача становить 18 років 06 місяців 29 днів.

Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затв. постановою КМ України № 229 від 25.03.2016р., стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. № 889-VIII.
У свою чергу, відповідно до п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Таким чином, в розглядуваному випадку належить керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затв. постановою КМ України № 283 від 03.05.1994р. /Порядок № 283/.
Абзацом 3 п.2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів  державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.
Згідно з Переліком державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи яких на посадах керівних працівників і спеціалістів, зараховується до державної служби, до стажу держаної служби зараховується період роботи у Всесоюзних і республіканських промислових об`єднаннях та об`єднаннях, створених на базі головних управлінь міністерств і відомств відповідно до рішення Уряду.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 10.09.1981р. по 16.06.1995р. вона працювала у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті на посадах інженера, інженера-програміста.
Вказані посади не відносяться до посад керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР.
З огляду на викладене, правових підстав для зарахування вказаного періоду роботи на посадах інженера, інженера-програміста у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті до стажу державної служби немає.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з незарахуванням до стажу державної служби періодів роботи позивача на посадах інженера, інженера-програміста, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством. 
Звідси, стаж роботи позивача з 10.09.1981р. по 16.06.1995р. на посадах інженера, інженера-програміста у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті не підлягає зарахуванню до стажу державного службовця.
Оскільки станом на 01.05.2016р. ОСОБА_1 не працювала на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби (стаж роботи на посадах державної служби становить 18 років 06 місяців 29 днів - зарахований на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.11.2023р. у справі № 380/9330/23), правові підстави для врахування довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 170/7.4-22/37 від 26.10.2022р. та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби № 169/7.4-22/37 від 26.10.2022р., є відсутніми.

Отже, відповідач довів правомірність своєї відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Також врахування митними органами часу роботи позивача на посаді інженера-програміста у Львівському науково-дослідному радіотехнічному інституті для обчислення надбавки для вислуги років не було предметом дослідження в розглядуваній справі та не спростовує вказаних висновків апеляційного суду.

Враховуючи вищезазначене, оцінюючи спірні правовідносини відповідно до наявних в матеріалах справи документів та через аналіз діючого законодавства, колегія суддів вважає, що рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 913070805208 від 19.03.2024р. про відмову позивачу ОСОБА_1 у переході на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу», ґрунтується на вимогах закону.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що останній не підлягає до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

З огляду на результат апеляційного розгляду та в силу приписів ст.139 КАС України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат, при цьому понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України Львівській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.08.2024р.в адміністративній справі № 380/12564/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову представника адвоката Тимащук Вікторії Анатоліївни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в переході на пенсію за вислугу років, спонукання до вчинення певних дій, - відмовити.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви не підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 ; суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 02.01.2025р.