ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2025 р.	Справа № 520/30775/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 р. (постановлену суддею  Рубан В.В.)  по справі № 520/30775/23
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Вищого антикорупційного суду                  
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вищого антикорупційного суду, в якому просив: визнати протиправними дії Вищого антикорупційного суду з нарахування та виплати судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди і допомоги на оздоровлення у період січень - грудень 2021 року, січень - грудень 2022 року і січень - вересень 2023 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні, а також з виплати йому допомоги по тимчасовій непрацездатності замість суддівської винагороди у періоди з 01 по 15 січня 2021 року, з 26 по 27 січня та з 20 по 24 лютого 2023 року; зобов`язати Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період січень - грудень 2021 року на підставі ч. ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 р. № 1402-VІІІ, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (2.270,00 гривень), з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті; зобов`язати Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період січень - грудень 2022 року на підставі ч. ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 р. № 1402-VIII виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (2481 гривня), з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті; зобов`язати Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період січень - вересень 2023 року на підставі ч. ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 р. № 1402-VIII виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (2684 гривні), з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;  зобов`язати Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди замість допомоги по тимчасовій непрацездатності за період його тимчасової непрацездатності з 01 по 15 січня 2021 року на підставі ч. ч. 2, 3, 10 ст. 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 р. № 1402-VIII виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (2270 гривень), з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті; зобов`язати Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди замість допомоги по тимчасовій непрацездатності за період його тимчасової непрацездатності з 26 по 27 січня і з 20 по 24 лютого 2023 року на підставі ч. ч. 2, 3, 8, 10 ст. 135 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02.06.2016 р. № 1402-VIII виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (2684 гривні), з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.
Рішенням Харківського  окружного адміністративного суду від 29.02.2024 р., яке набрало законної сили,  позов задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2021 р. по 30.09.2023 р., виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.; зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомогу на оздоровлення за період з 01.01.2021 р. по 30.09.2023 р. на підставі ч. ч. 2, 3 ст. ст. 135, 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 р. 2270 грн., на 01.01.2022 р. 2481 грн., на 01.01.2023 р. 2684 грн., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті; в іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савка Л.О. звернулася до  Харківського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просила змінити спосіб та порядок виконання виконавчого листа № 520/30775/23 від 01.05.2024 р., виданого Харківським окружним адміністративним судом про «зобов`язати Вищий антикорупційний суд провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомогу на оздоровлення за період з 01.01.2021 р.  по 30.09.2023 р. на підставі ч.ч. 2, 3 ст. ст. 135, 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 р. - 2270 грн., на 01.01.2022 р. 2481 грн., на 01.01.2023 р. 2684 грн., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті» у розмірі 1020879,33 грн., шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України відповідної суми коштів (1020879,33грн.) у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р.  № 845.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 р.  у задоволенні заяви відмовлено. 
Не погодившись із ухвалою  суду першої інстанції, Міністерство юстиції України  подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 р.  та постановити нове судове рішення, яким заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа від 01.05.2024 р. у справі № 520/30775/23 задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Не погодившись із ухвалою  суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 р.  та прийняти постанову, якою задовольнити заяву про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа від 01.05.2024 р. у справі № 520/30775/23.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
У судове засідання апелянти не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, позивач просив розгляд справи проводити за його відсутністю.
У  судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що відповідачем за рішенням Харківського  окружного адміністративного суду від 29.02.2024 р.,  у справі № 520/30775/23   здійснений відповідний розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1  за період з 01.01.2021 р.  по 30.09.2023 р., обчислений виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду – 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня відповідного календарного року, за вирахуванням вже виплачених сум ОСОБА_1  в розмірі 1020879,33 грн.
Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа від 01.05.2024 р. у справі № 520/30775/23, суд першої інстанції  виходив з того, що при прийняті рішення по справі № 520/30775/23 судом не здійснювався розрахунок належної позивачу доплати, а тому змінивши спосіб виконання судового рішення із зобов`язання провести нарахування та виплату недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення на безспірне списання конкретної суми таких доплат, свідчитиме про зміну судового рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом судового дослідження при розгляді справи по суті.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. 
Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р.  № 845.
Відповідно до  ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. 
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно із  абзацом  1 частини 3 статті  378 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Таким чином, неможливість виконання рішень зобов`язального характеру, боржником за якими є державний орган, відповідно до встановленого Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» порядку безспірного списання відповідних коштів із рахунків такого державного органу фактично призводить до неможливості їх виконання в цілому. Така обставина є підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення.
Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації рішення. Ці заходи повинні забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни «зобов`язання здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди» на «стягнення цих коштів із державного органу – боржника».
Статтею 13 Європейської конвенції  про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про  відмову у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 р. у справі № 520/30775/23.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 7 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм процесуального  права.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним: апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України задовольнити;  скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 р. по справі № 520/30775/23;   прийняти постанову, якою задовольнити заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. про зміну способу та порядку виконання  судового рішення в адміністративній справі № 520/30775/2; змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 р. у справі № 520/30775/23 про зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомогу на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року - по 30 вересня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135, статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року-2270 грн., на 1 січня 2022 року-2481 грн., на 1 січня 2023 року-2684 грн., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті» у розмірі 1020879,33 грн., шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України відповідної суми коштів (1020879,33 грн.) у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845.
Керуючись ст. ст.   229, 243, 308, 315, 317, 322, 325, 326, 328, 329, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України  задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 р. по справі № 520/30775/23  скасувати.
Прийняти постанову, якою задовольнити заяву державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни про зміну способу та порядку виконання  судового рішення в адміністративній справі № 520/30775/23.
Змінити спосіб та порядок виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 р. у справі № 520/30775/23 про зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування та виплату судді ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди та допомогу на оздоровлення за період з 01 січня 2021 року - по 30 вересня 2023 року на підставі частин 2, 3 статті 135, статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року-2270 грн., на 1 січня 2022 року-2481 грн., на 1 січня 2023 року-2684 грн., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті» у розмірі 1020879,33 грн., шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України відповідної суми коштів (1020879,33 грн.) у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

     
Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  20.01.2025 року