Справа № 448/1820/24                        Головуючий у 1 інстанції: Гіряк С. І. 
Провадження № 33/811/201/25                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г. у місті Львові, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.
Згідно постанови суду 29.09.2024 о 20 годині 22 хвилин у с. Раденичі, вул. Сонячна, 101, Яворівського району, Львівської області гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 6810 та в закладі охорони здоров`я відмовився під відеозапис на бодікамеру. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 а Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтовано, при цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту керування ним транспортним засобом за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, працівники поліції не здійснювали зупинки транспортного засобу. Також апелянт зазначає, що працівниками поліції не встановлювалися ознаки алкогольного сп`яніння.
Також апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, при цьому зазначає, що в матеріалах справи відсутні дані про його належне повідомлення про час і місце розгляду справи, а тому вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження.
На апеляційний розгляд ОСОБА_1 та його захисник Тиндик Р.В. не прибули та про причини неявки не повідомили, хоча про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином судовою повісткою від 11.02.2025 року, отже у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи № 448/1820/24, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Вважаю, доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №139569 від 29.09.2024 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.5), відеозаписами, що містяться в матеріалах справи, якими зафіксовано всі необхідні обставини, зокрема спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції, в ході якого останній серед іншого хоч зазначав, що не керував транспортним засобом, при цьому не міг пояснити яким чином транспортний засіб опинився за межами населеного пункту та здійснював стоянку посеред смуги руху, оголошення ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, що не було заперечено ОСОБА_1 , неодноразові вимоги проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповідав відмовою та своїми діями ухилявся від огляду на стан сп`яніння (а.с.12), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 29.09.2024 року, яким засвідчено факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу (а.с.8), направленням ОСОБА_1 до медичного закладу від 29.09.2024 року для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яким зафіксовано факт відмови останнього від проходження медичного огляду (а.с.7), рапортом від 29.09.2024 року про прийняття телефонного повідомлення про те, що водій автомобіля марки «ВАЗ» здійснює керування в стані алкогольного сп`яніння (а.с.13).
Апеляційний суд вважає надуманими мотиви відмови водія ОСОБА_1 (заперечення факту керування транспортним засобом) від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки останньому з боку працівників поліції була висловлена законна вимога, за невиконання якої законом передбачено адміністративну відповідальність.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь її вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно санкції статті.
Отже. постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, винесена законним складом суду, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.
       Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 13 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.