ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2025 р.	Справа № 520/19982/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 (суддя: Спірідонов М.О., м. Харків) по справі № 520/19982/24
за позовом            ОСОБА_1  
до           Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції      третя особа            Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту – відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо невиконання вимог п.1 ч.2 ст.18 та ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках ВП № 75049361 та № 75049192, при перевірці стану виконання рішення у справі №520/12937/23 в розрізі вчинення боржником – ГУ ДСНС України в Харківській області неналежного перерахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 ;
- скасувати постанови від 12.06.2024 про закінчення виконавчих проваджень № 75049361 та № 75049192;
- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відновити виконавчі провадження № 75049361 та № 75049192 та, у процедурі перевірки стану виконання рішення у справі № №520/12937/23, вчинити коло дій та повноважень, передбачених п.1 ч.2 ст.18 та ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вчинення боржником – ГУ ДСНС України в Харківській області належного перерахунку та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана бездіяльність відповідача та постанови від 12.06.2024 про закінчення виконавчих проваджень № 75049361 та № 75049192 є протиправними та такими, що порушують права позивача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 по справі № 520/19982/24 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Студентська, буд. 5/4,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61024), третя особа - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, 8,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61013) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 по справі № 520/19982/24 скасувати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, зазначає, що зі змісту вказаних листів боржника від 22.05.2024 з додатками та постанов про закінчення виконавчих проваджень № 75049361 та № 75049192 вбачається, що державним виконавцем по суті не було вчинено дій, передбачених ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», з перевірки стану виконання рішення у справі №520/12937/23, що є протиправною бездіяльністю, а зазначена бездіяльність обумовила протиправне закінчення названих виконавчих проваджень, оскільки відповідне рішення суду у справі залишається фактично невиконаним, що потребує судового захисту.
Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд в апеляційній скарзі відмовити, рішення Харківського окружного адміністративного суд від 23.08.2024 по справі 520/19982/24 – залишити без змін.
Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 по справі № 520/12937/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по дату його звільнення за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум, за періоди: з 29.01.2020 року по 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2021 року по 29.11.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2024 по справі № 520/12937/23 апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області - залишено без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 по справі № 520/12937/23 - скасовано, в частині відмови у задоволенні позовних вимог.
Прийнято в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 року по 28.01.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) з 01.01.2020 року по 28.01.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Стягнуто з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.11.2021 по 18.07.2022 в сумі 63 162,53 грн. (шістдесят три тисячі сто шістдесят дві гривні) 53 коп., з 19.07.2022 по 19.01.2023 в сумі 96     403,5 грн. (дев`яносто шість тисяч чотириста три гривні) 50 коп.
В задоволенні решти вимог - відмовлено.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 по справі № 520/12937/23 - залишено без змін.
З автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що 13.05.2024 Харківським окружним адміністративним судом представнику позивача було видано 3 виконавчі листи, зокрема:
- зобов`язати Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум, за періоди: з 29.01.2020 року по 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2021 року по 29.11.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) з 01.01.2020 року по 28.01.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;
- стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.11.2021 по 18.07.2022 в сумі 63 162,53 грн. (шістдесят три тисячі сто шістдесят дві гривні) 53 коп., з 19.07.2022 по 19.01.2023 в сумі 96 403,5 грн. (дев`яносто шість тисяч чотириста три гривні) 50 коп..
З матеріалів справи судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходились виконавчі провадження № 75049361 та № 75049192 з примусового виконання виконавчих листів від по справі № 520/12937/23, а саме про зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) з 01.01.2020 року по 28.01.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії та з зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум, за періоди: з 29.01.2020 року по 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з 01.01.2021 року по 29.11.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії відповідно, які були відкриті на підставі постанов про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2024 року.
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області листом від 22.05.2024 № 65050-4752/65151 повідомило відповідача, зокрема, що Головним управлінням у добровільному порядку, до відкриття виконавчого провадження, на виконання рішення суду здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) та просило державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та скасування постанови про стягнення з Головного управління виконавчого збору, на підставі п.9. ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».
До вказаного листа було надано копію довідки-розрахунку від 15.04.2024 року, копії платіжних інструкцій від 14.05.2024 №№ 2408, 2409, 2410, копію листа ДСНС України від 18.08.2023 № 20-15603/201.
Постановами головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. від 12.06.2024 закінчено виконавчі провадження № 75049361 та № 75049192 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач, не погоджуючись з вказаними постановами відповідача, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду у справі 520/12937/23 виконано Головним управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області в повному обсязі, а тому головний державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправними та скасування постанов про закінчення виконавчих проваджень відсутні.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі за текстом - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ).
Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Відповідно до 1 частини 1, пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно пункту 1 частини 3, частини 4 стаття 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно з ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Частиною 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частин 1 – 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Отже, Законом України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.
Вищезазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 25 листопада 2020 року по справі №554/10283/18.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За приписами п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Таким чином, державний виконавець, приймаючи рішення про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону № 1404-VIII, має пересвідчитись у обставинах повноти фактичного виконання боржником рішення (у даному випадку виконавчого листа), однак виключно у межах змісту такого рішення.
З огляду на матеріали справи, боржник надав державному виконавцю лист від 22.05.2024 № 65050-4752/65151, в якому вказав про добровільне виконання рішення.
До вказаного листа було надано копію довідки-розрахунку від 15.04.2024 року, копії платіжних інструкцій від 14.05.2024 №№ 2408, 2409, 2410, копію листа ДСНС України від 18.08.2023 № 20-15603/201.
Разом із тим, з вказаних розрахунків неможливо встановити, що ГУ ДСНС України в Харківській області здійснило перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача саме у спосіб, який зобов`язано боржника рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/12937/23, а саме за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, та за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020 №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що з наданого ГУ ДСНС України в Харківській області листа від 22.05.2024 № 65050-4752/65151 не можливо встановити фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчими документами по справі № 520/12937/23.
При цьому, колегія суддів зауважує, що, за рішенням суду у справі № 520/12937/23, Головне управління ДСНС України в Харківській області має здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (в тому числі надбавок, премії, а не тільки посадового окладу та окладу за військовим званням) з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний рік, а не з фактичної суми, з якої здійснювався розрахунок сум посадового окладу та інших складових грошового забезпечення. Наявність в резолютивній частині рішення суду словосполучення "з наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії" дає чітко розуміння того, що перерахунок грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на відповідний рік) має стосуватися не тільки посадового окладу та окладу за військовим званням, а також інших видів додаткового грошового забезпечення, базою обчислення яких є посадовий оклад.
Водночас, надані відповідачем розрахунки перерахованої суми грошового забезпечення з різницею до виплати у загальному розмірі 174,08 грн. явно свідчать про те, що перерахунок грошового забезпечення був проведений відповідачем за помилковим алгоритмом, що призвело до нарахування суми грошового забезпечення вочевидь в меншому розмірі, що є підставою для перевірки правильності виконання зобов`язань за виконавчими листами.
Крім того, підстави для зміни відсотку премії, яка була встановлена та виплачувалась позивачу під час проходження служби у спірний період за відповідними наказами ГУ ДСНС у Харківській області, відсутні. Виконавчі листи, що перебували на примусовому виконанні у відповідача, не містить вказівок щодо зміни відсотку премії.
Відтак, ГУ ДСНС у Харківській області було проведено перерахунок та виплату грошового забезпечення в неналежний спосіб та в неналежному розмірі.
Водночас, відповідачем не було здійснено перевірки розрахунку, наданого боржником, на предмет його відповідності резолютивній частині рішення суду, а також на наявність математичних невідповідностей.
Так, частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).
Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства. Як встановлено судом, державним виконавцем не вчинялися дії щодо витребування в ГУ ДСНС України в Харківській області розрахунку сум грошового забезпечення позивача до перерахунку за рішенням суду, відомостей щодо складових грошового забезпечення позивача на момент звільнення та після перерахунку, з метою порівняння нарахованих сум до перерахунку за рішенням суду та після перерахунку на виконання рішення суду, та встановлення факту перерахунку грошового забезпечення позивача саме таким чином, як зазначено в рішенні Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/12937/23.
За таких обставин, оскаржувані постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесені передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального та повного виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач формально підійшов до виконання обов`язків та наданих йому законом повноважень в частині досягнення мети виконавчого провадження - виконання рішення суду та відновлення прав позивача, та зробив висновок про фактичне виконання рішення боржником в повному обсязі без фактичної перевірки такого виконання, що потягло за собою прийняття протиправних та передчасних постанов про закінчення виконавчого провадження та порушення прав стягувача.
За сукупністю встановлених обставин спірні постанови про закінчення виконавчого провадження не відповідають критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, позаяк вони винесені передчасно й за відсутності реального виконання судового рішення, а, отже, позовні вимоги щодо визнання таких постанов протиправними та їх скасування підлягають задоволенню.
Поряд з цим, згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Пунктом 2 частини першої 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене та невідповідність висновків суду першої інстанції, обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 по справі № 520/19982/24 підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування постанов від 12.06.2024 про закінчення виконавчих проваджень № 75049361 та № 75049192.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2025 по справі № 520/19982/24  скасувати.
Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в рамках виконавчих проваджень № 75049361 та № 75049192, при перевірці стану виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 по справі № 520/12937/23.
Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. від 12.06.2024 про закінчення виконавчого провадження № 75049361.
Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жданової О.В. від 12.06.2024 про закінчення виконавчого провадження № 75049192.
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.М. Макаренко