ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 р. 	Справа № 440/19083/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Т.С. Канигіна, м. Полтава, повний текст складено 03.12.24  у справі № 440/19083/23
за позовом               Товариства з обмеженою відповідальністю "Активбуд-М"  
до               Полтавської митниці                       
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "АКТИВБУД-М" (далі - позивач, ТОВ "АКТИВБУД-М") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці (далі – відповідач, митниця), в якій просило: 
- визнати протиправними та скасувати рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806000/2023/000048/2 від 18.09.2023, №UA806070/2023/000007/2 від 18.09.2023, №UA806000/2023/000047/2 від 18.09.2023;
- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА806070/2023/000161, №UА806070/2023/000164, №UА806070/2023/000162.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Полтавської митниці про коригування митної вартості товарів №UA806000/2023/000048/2 від 18.09.2023, №UA806070/2023/000007/2 від 18.09.2023, №UA806000/2023/000047/2 від 18.09.2023.
Визнано протиправними та скасовано картки відмови в прийнятті митної декларації митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.09.2023 за №UА806070/2023/000161, №UА806070/2023/000164, №UА806070/2023/000162.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АКТИВБУД-М" витрати зі сплати судового збору у розмірі 11566,64 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи ст. ст. 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України. 
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 31.08.2023 між компанією "Maschinenhandel Polewka" (Plankenfels, Germany) (продавець) та ТОВ "АКТИВБУД-М" (покупець) укладено контракт №61 /том 1 а.с. 20-22/, яким визначено, що продавець продав, а покупець купив на умовах EXW Plankenfels, the Germany причепи у кількості 3 шт:
1) марка Krone AZ18F, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , рік випуску 2016, країна походження: Німеччина, ціна причепа становить 2500,00 євро;
2) марка Krone AZ18F, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , рік випуску 2016, країна походження: Німеччина, ціна причепа становить 2500,00 євро,
3) марка Krone AZ18K, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , рік випуску 2016, країна походження: Німеччина, ціна причепа становить 2500,00 євро, які далі будуть називатися товаром (пункт 1 контракту).
Загальна сума контракту становить 7500,00 євро. Ціни за товари, які купуються за даним контрактом, включають мито і платежі, які пов`язані з виконанням формальностей по контракту в країні продавця, в тому числі оформлення митних документів. У вартість контракту включена вартість завантаження товарів (причіпів), заявлених у пункті 1 контракту. Ціни на товари, придбані по даному контракту, зміні не підлягають (пункт 2 контракту).
Загальна сума передоплати за цим контрактом становить 100% й повинна бути сплачена покупцем наступним чином: будь-якими частинами в термін до 15.09.2023. Усі платежі виконуються у ЄВРО на відповідний рахунок (пункт 3 контракту).
Приймання товару повинно бути здійснено в країні продавця уповноваженими спеціалістами покупця до 30.09.2023 (пункт 4 контракту).
Термін дії контракту починається з дати його підписання до 31.10.2023 (пункт 5 контракту).
18.09.2023 товар ввезено на митну територію України, що учасниками справи не заперечується.
Позивач з метою митного оформлення вказаних вище товарів (причепів) надав Полтавській митниці митні декларації:
- №23UA806070004645U5, у якій зазначив, що ціна причепа марка Krone AZ18K, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , був у використанні, рік випуску 2016, країна походження: Німеччина, становить 2500,00 євро /том 1 а.с. 189-190/;
- №23UA806070004642U8, у якій зазначив, що ціна причепа марка Krone AZ18F, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , був у використанні, рік випуску 2016, країна походження: Німеччина, становить 2500,00 євро /том 1 а.с. 196-197/;
- №23UA806070004643U7, у якій зазначив, що ціна причепа марка Krone AZ18F, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , був у використанні, рік випуску 2016, країна походження: Німеччина, становить 2500,00 євро /том 1 а.с. 198-199/.
Разом із митною декларацією ІМ 40 ДЕ №23UA806070004642U8 від 18.09.2023 з метою митного оформлення за резервним методом імпортованого товару: Причіп вантажний двовісний BDF, марка Krone AZ18F, шасі: НОМЕР_1 - 1 шт. Був у використанні, рік випуску: 2016. Марка: Krone, тип/модель: AZ, версія 18F, дата першої реєстрації: 23.02.2016, ідентифікаційний номер шасі (VIN) НОМЕР_1 . Максимальна вага навантаження 18000 кг. Має сліди експлуатації, корозія на рамі та елементах підвіски, відшарування ЛФП, знос покришок 55-65%, відсутня комплектація військового призначення, без радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв; ціна товару - 2500,00 євро, митному органу надано такі документи:
- декларацію митної вартості /том 1 а.с. 196-197/;
- контракт №61 від 31.08.2023 /том 1 а.с. 22/;
- платіжну інструкцію в іноземній валюті №54 від 05.09.2023 /том 1 а.с. 23/;
- рахунок-фактуру (комерційний інвойс) від 06.09.2023 №23275 /том 1 а.с. 24-25/;
- договір від 11.11.2022 №11/11 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, укладений між ПП "ТРАНЗИТ-СЕРВІС" та ТОВ "АКТИВБУД-М" /том 1 а.с. 26-29/;
- заявку від 05.09.2023 з надання послуг з доставки по договору №11/11 від 11.11.2022 /том 1 а.с. 30/;
- експортну декларацію МRN№23DE860215099142Е7 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 31-34/;
- довідку про транспортні витрати від 07.09.2023 /том 1 а.с. 35/;
- рахунок-фактуру №567 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 36/;
- міжнародну товарно-транспортну накладну СМR №334475 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 37/;
- висновок експерта №175/1-23 від 18.09.2023 /том 1 а.с. 38-48/;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 23.02.2016 з перекладом на українську мову від 15.09.2023 /том 1 а.с. 48-49/;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 від 23.02.2016 з перекладом на українську мову від 15.09.2023 /том 1 а.с. 50-51/;
- договір про надання послуг митного брокера.
Загальна митна вартість товару "причіп, Krone AZ18F, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , рік випуску 2016, був у використанні, країна походження: Німеччина" позивачем визначена у розмірі 3735,34 євро, що включає: вартість причепу за експертним висновком №175/1-23 від 18.09.2023 – 3530,00 євро + вартість транспортних витрат до кордону України 205,34 євро, що за курсом євро (38,96 грн/1 євро) становить 8000 грн.
Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митний орган визначив, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме:
- розділом №1 контракту №61 від 31.08.2023 передбачено поставка товарів на умовах ЕХW Plankenfels, Німеччина. ЕХW – термін Інкотермс, який означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці. Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи навантаження, отримання експортної ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві. Всі ризики випадкового псування і загибелі товару, починаючи з моменту надання його продавцем (експортером), несе покупець. Таким чином, умови поставки ЕХW передбачають, що будь-які витрати, в тому числі і витрати на навантаження товару на підприємстві продавця чи в іншому названому ним місці (як-то складі тощо), покладаються на покупця та до ціни товару за зовнішньоекономічним контрактом не включаються. Відповідно розділу 2 контракту №61 від 31.08.2023 ціна товару включає мито і платежі та вартість навантажувальних робіт, які пов`язані з виконанням формальностей по контракту, однак відсутні документи, в яких було б виділено дані складові, що унеможливлює перевірку складових митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх складових, не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на митні платежі та інші витрати, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару). Виходячи з цього не відомо, яким чином сформована ціна даного товару та чи всі складові вартості товару входять до ціни товару;
- надано банківський платіжний документ №54 від 05.09.2023, але в ньому відсутнє посилання на інвойс. Відповідно до пункту 7 висновків постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 №2 "Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012" платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару;
- надано висновок експерта №175/1-23 від 18.09.2023. При розрахунку вартості оцінюваного товару експертом використовується вартість причепів тієї ж марки та моделі та вартість причепів інших моделей. Вартість причепів інших моделей може бути відмінною від вартості оцінюваного товару.
Як наслідок, за висновками митного органу, у зв`язку із тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності декларанту необхідно згідно зі статтями 53, 54 Митного кодексу України в 10-денний термін надати такі додаткові документи:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- на підставі статті 254 МКУ необхідно надати переклади документів, складених іноземною мовою відповідно до вимог пункту 2.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631;
- за власним бажанням декларант може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару /том 1 а.с. 56-57/.
Листом від 18.09.2023 за №18/2/09-01 декларант повідомив митний орган про неможливість надання додаткових документів /том 1 а.с. 58/.
Рішенням від 18.09.2023 за №UA806000/2023/000048/2 митний орган відкоригував митну вартість товару з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України, визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до рівня вартості ЕМД від 29.06.2023 №23UA204020026227U9 - 10000,00 євро за штуку /том 1 а.с. 59-63/.
Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.09.2023 за №UA806070/2023/000161 /том 1 а.с. 64-65/, якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.
Разом із митною декларацією ІМ 40 ДЕ №23UA806070004643U7 від 18.09.2023 з метою митного оформлення за резервним методом імпортованого товару: Причіп вантажний двовісний BDF, марка Krone AZ18F, шасі: НОМЕР_2 - 1 шт. Був у використанні, рік випуску: 2016. Марка: Krone, тип/модель: AZ, версія 18F, дата першої реєстрації: 23.02.2016, ідентифікаційний номер шасі (VIN) НОМЕР_2 . Максимальна вага навантаження 18000 кг. Має сліди експлуатації, корозія на рамі та елементах підвіски, відшарування ЛФП, знос покришок 55-65%, відсутня комплектація військового призначення, без радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв; ціна товару - 2500,00 євро, митному органу надано такі документи:
- декларацію митної вартості /том 1 а.с. 198-199/;
- контракт №61 від 31.08.2023 /том 1 а.с. 22/
- платіжну інструкцію в іноземній валюті №54 від 05.09.2023 /том 1 а.с. 23/;
- рахунок-фактуру (комерційний інвойс) від 06.09.2023 №23275 /том 1 а.с. 24-25/;
- договір від 11.11.2022 за №11/11 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, укладений між ПП "ТРАНЗИТ-СЕРВІС" та ТОВ "АКТИВБУД-М" /том 1 а.с. 26-29/;
- заявку від 05.09.2023 з надання послуг з доставки за договором №11/11 від 11.11.2022 /том 1 а.с. 30/;
- експортну декларацію МRN№23DE860215099142Е7 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 31-34/;
- довідку про транспортні витрати від 07.09.2023 /том 1 а.с. 35/;
- рахунок-фактуру №567 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 36/;
- міжнародну товарно-транспортну накладну СМR №334475 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 37/;
- висновок експерта 175/2-23 від 18.09.2023 /том 1 а.с. 66-75/;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 23.02.2016 з перекладом на українську мову від 15.09.2023 /том 1 а.с. 76-77/;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 від 23.02.2016 з перекладом на українську мову від 15.09.2023 /том 1 а.с. 78-79/;
- договір про надання послуг митного брокера.
Загальна митна вартість товару "причіп, Krone AZ18F, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , рік випуску 2016, що був у використанні, країна походження: Німеччина" позивачем визначена у розмірі 3735,34 євро, що включає: вартість причепу за експертним висновком №175/2-23 від 18.09.2023 – 3530,00 євро + вартість транспортних витрат до кордону України 205,34 євро, що за курсом євро (38,96 грн/1 євро) становить 8000 грн.
Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митний орган визначив, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:
1. Розділом №1 контракту №61 від 31.08.2023 передбачено поставка товарів на умовах ЕХW Plankenfels, Німеччина.
- розділом №1 контракту №61 від 31.08.2023 передбачено поставка товарів на умовах ЕХW Plankenfels, Німеччина. ЕХW – термін Інкотермс, який означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці. Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи навантаження, отримання експортної ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві. Всі ризики випадкового псування і загибелі товару, починаючи з моменту надання його продавцем (експортером), несе покупець. Таким чином, умови поставки ЕХW передбачають, що будь-які витрати, в тому числі і витрати на навантаження товару на підприємстві продавця чи в іншому названому ним місці (як-то складі тощо), покладаються на покупця та до ціни товару за зовнішньоекономічним контрактом не включаються. Відповідно розділу 2 контракту №61 від 31.08.2023 ціна товару включає мито і платежі та вартість навантажувальних робіт, які пов`язані з виконанням формальностей по контракту, однак відсутні документи, в яких було б виділено дані складові, що унеможливлює перевірку складових митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх складових, не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на митні платежі та інші витрати, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару). Виходячи з цього не відомо, яким чином сформована ціна даного товару та чи всі складові вартості товару входять до ціни товару;
- надано банківський платіжний документ №54 від 05.09.2023, але в ньому відсутнє посилання на інвойс. Відповідно до пункту 7 висновків постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 №2 "Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012" платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару;
- надано висновок експерта №175/1-23 від 18.09.2023. При розрахунку вартості оцінюваного товару експертом використовується вартість причепів тієї ж марки та моделі та вартість причепів інших моделей. Вартість причепів інших моделей може бути відмінною від вартості оцінюваного товару;
- надано рахунок № 23275 від 06.09.2023, але у ньому не зазначено ні контракт, згідно з яким проводиться зовнішня операція, ні умови поставки даної операції, що не уможливлює віднести даний рахунок до даної поставки, а також упевнитись, яким чином сформована ціна цього товару та чи всі складові вартості товару входять до ціни товару.
Як наслідок, за висновками митного органу, у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності декларанту необхідно згідно статтями 53, 54 Митного кодексу України в 10-денний термін надати такі додаткові документи:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- на підставі статті 254 МКУ необхідно надати переклади документів, складених іноземною мовою відповідно до вимог пункту 2.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631;
- за власним бажанням декларант може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару /том 1 а.с. 84-85/.
Листом від 18.09.2023 за №18/2/09-02 декларант повідомив митний орган про неможливість надання додаткових документів /том 1 а.с. 86/.
Рішенням від 18.09.2023 за №UA806070/2023/000007/2 митний орган відкоригував митну вартість товару з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України, визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до рівня вартості ЕМД від 29.06.2023 за  №23UA204020026227U9 - 10000,00 євро за штуку /том 1 а.с. 87-91/.
Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.09.2023 за №UA806070/2023/000164 /том 1 а.с. 92-93/, якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.
Разом із митною декларацією ІМ 40 ДЕ №23UA806070004645U5 від 18.09.2023 з метою митного оформлення за резервним методом імпортованого товару: Причіп вантажний двовісний BDF, марка Krone AZ18К, шасі: НОМЕР_3 - 1 шт. Був у використанні, рік випуску: 2016. Марка: Krone, тип/модель: AZ, версія 18К, дата першої реєстрації: 12.12.2016, ідентифікаційний номер шасі (VIN) НОМЕР_3 . Максимальна вага навантаження 18000 кг. Має сліди експлуатації, корозія на рамі та елементах підвіски, відшарування ЛФП, знос покришок 55-65%, відсутня комплектація військового призначення, без радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв; ціна товару - 2500,00 євро; митному органу надано такі документи:
- декларацію митної вартості /том 1 а.с. 198-199/;
- контракт №61 від 31.08.2023 /том 1 а.с. 22/;
- платіжну інструкцію в іноземній валюті №54 від 05.09.2023 /том 1 а.с. 23/;
- рахунок-фактуру (комерційний інвойс) від 06.09.2023 №23275 /том 1 а.с. 24-25/;
- договір від 11.11.2022 за №11/11 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, укладений між ПП "ТРАНЗИТ-СЕРВІС" та ТОВ "АКТИВБУД-М" /том 1 а.с. 26-29/;
- заявку від 05.09.2023 з надання послуг з доставки за договором №11/11 від 11.11.2022 /том 1 а.с. 30/;
- експортну декларацію МRN№23DE860215099142Е7 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 31-34/;
- довідку про транспортні витрати від 07.09.2023 /том 1 а.с. 35/;
- рахунок-фактуру №567 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 36/;
- міжнародну товарно-транспортну накладну СМR №334475 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 37/;
- висновок експерта 175/3-23 від 18.09.2023 /том 1 а.с. 94-103/;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 12.12.2016 з перекладом на українську мову від 15.09.2023 /том 1 а.с. 104-105/;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_9 від 12.12.2016 з перекладом на українську мову від 15.09.2023 /том 1 а.с. 106-107/;
- договір про надання послуг митного брокера.
Загальна митна вартість товару "причіп, Krone AZ18К, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , рік випуску 2016, що був у використанні, країна походження: Німеччина" позивачем визначена у розмірі 3735,34 євро, що включає: вартість причепу за експертним висновком №175/3-23 від 18.09.2023 – 3530,00 євро + вартість транспортних витрат до кордону України 205,34 євро, що за курсом євро (38,96 грн/1 євро) становить 8000 грн.
Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митний орган визначив, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме:
- розділом №1 контракту №61 від 31.08.2023 передбачено поставка товарів на умовах ЕХW Plankenfels, Німеччина. ЕХW – термін Інкотермс, який означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці. Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи навантаження, отримання експортної ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві. Всі ризики випадкового псування і загибелі товару, починаючи з моменту надання його продавцем (експортером), несе покупець. Таким чином, умови поставки ЕХW передбачають, що будь-які витрати, в тому числі і витрати на навантаження товару на підприємстві продавця чи в іншому названому ним місці (як-то складі тощо), покладаються на покупця та до ціни товару за зовнішньоекономічним контрактом не включаються. Відповідно до розділу 2 контракту №61 від 31.08.2023 ціна товару включає мито і платежі та вартість навантажувальних робіт, які пов`язані з виконанням формальностей по контракту, однак відсутні документи, в яких було б виділено дані складові, що унеможливлює перевірку складових митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх складових, не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на митні платежі та інші витрати, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару). Виходячи з цього не відомо, яким чином сформована ціна даного товару та чи всі складові вартості товару входять до ціни товару;
- надано банківський платіжний документ №54 від 05.09.2023, але в ньому відсутнє посилання на інвойс. Відповідно до пункту 7 висновків постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 №2 "Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012" платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару;
- надано висновок експерта №175/3-23 від 18.09.2023. При розрахунку вартості оцінюваного товару експертом використовується вартість причепів тієї ж марки та моделі та вартість причепів інших моделей. Вартість причепів інших моделей може бути відмінною від вартості оцінюваного товару.
Як наслідок, за висновками митного органу, у зв`язку із тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також містять розбіжності декларанту необхідно згідно зі статтями 53, 54 Митного кодексу України в 10-денний термін надати такі додаткові документи:
- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- виписку з бухгалтерської документації;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;
- на підставі статті 254 МКУ зазначено про необхідність надання перекладу документів, складених іноземною мовою відповідно до вимог пункту 2.5 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631;
- за власним бажанням декларант може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товару /том 1 а.с. 112-113/.
Листом від 18.09.2023 за №18/2/09-03 декларант повідомив митний орган про неможливість надання додаткових документів /том 1 а.с. 114/.
Рішенням від 18.09.2023 за №UA806000/2023/000047/2 митний орган відкоригував митну вартість товару з урахуванням положень статті 64 Митного кодексу України, визначена митна вартість товару ґрунтується на раніше визнаній митній вартості відповідно до рівня вартості ЕМД від 29.06.2023 за №23UA204020026227U9 - 10000,00 євро за штуку /том 1 а.с. 115-119/.
Того ж дня відповідач сформував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.09.2023 за №UA806070/2023/000162 /том 1 а.с. 120-121/, якою повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів.
Скориставшись правом на оскарження рішень митного органу в судовому порядку, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішень про коригування митної вартості вимогам, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частинами першою та другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до частин першої та другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Частинами першою та другою статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
З аналізу цієї норми вбачається, що Митним кодексом України встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з частинами другою - третьою, шостою - сьомою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно з частинами першою та другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до частини п`ятої статті 55 МК України декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Згідно з частиною другою статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Правила визначення митної вартості за ціною договору викладені законодавцем в статті 58 МК України.
Так, згідно з частинами першою-третьою цієї статті метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).
Із наведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), і підставою його незастосування є обставини, які визначені частиною другою статті 58 МК України, та якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 58 МК України розрахунки згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем:
а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;
б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;
в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;
б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;
в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);
г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.
Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
Згідно з частинами першою та другою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).
В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
Як убачається з матеріалів справи, приймаючи оскаржувані рішення, відповідач посилався на те, що відповідно розділу 2 контракту №61 від 31.08.2023 ціна товару включає мито і платежі, також вартість навантажувальних робіт, які пов`язані з виконанням формальностей по контракту, однак відсутні документи, в яких було б виділено дані складові, що унеможливлює перевірку складових митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх складових, не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат на митні платежі та інші витрати, з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару). Виходячи з цього не відомо, яким чином сформована ціна даного товару та чи всі складові вартості товару входять до ціни товару.
Водночас колегія суддів ураховує, що за змістом пункту 2 контракту №61 від 31.08.2023 загальна сума контракту становить 7500,00 євро; ціни за товари, які купуються за даним контрактом, включають мито і платежі, які пов`язані з виконанням формальностей по контракту в країні продавця, в тому числі оформлення митних платежів; у вартість контракту включена вартість завантаження товарів (причепів), заявлених у пункту 1 контракту; у контракті сторони погодили поставку товарів на умовах EXW.
За змістом Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати базис поставки EXW (англ. Ex Works), або (Франко завод (…назва місця)) означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника. Всі ризики випадкового псування і загибелі товару, починаючи з моменту надання його продавцем (експортером), несе покупець.
Отже, умови поставки EXW передбачають, що будь-які витрати, в тому числі і витрати на навантаження товару на підприємстві продавця чи в іншому названому ним місці (як-то складі тощо), покладаються на покупця та до ціни товару за зовнішньоекономічним контрактом не включаються.
Водночас продавцем придбаного позивачем товару є компанія "Maschinenhandel Polewka" (Plankenfels, Germany), відповідно саме ця компанія визначає ціну продажу товару, види та розмір її складових.
Як до митного оформлення, так і у ході судового розгляду справи до суду позивач надав документи, які підтверджують укладення між ТОВ "АКТИВБУД-М" та транспортною компанією ПП "ТРАНЗИТ-СЕРВІС" договору про надання послуг з перевезення імпортованих товарів, а саме: договір від 11.11.2022 за №11/11 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполученні /том 1 а.с. 26-29/; заявку від 05.09.2023 по надання послуг з доставки по договору №11/11 від 11.11.2022 /том 1 а.с. 30/; довідку про транспортні витрати від 07.09.2023 /том 1 а.с. 35/; рахунок-фактуру №567 від 07.09.2023 /том 1 а.с. 36/.
Зі змісту наведених документів слідує, що загальна вартість транспортних витрат з перевезення імпортованих причепів транспортним засобом НОМЕР_10 / НОМЕР_11 по маршруту Plankenfels, Німеччина – м. КРЕМЕНЧУК, Україна складає 40000,00 грн, з яких 24000,00 грн (по 8000,00 грн за кожен причеп) – це транспортування з Plankenfels, Німеччина до митного кордону України, а 16000,00 грн – доставка вантажу по території України.
Вказані документи в повній мірі підтверджують суму транспортних витрат зазначено декларантом, узгоджуються між собою та розбіжностей не мають.
Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
За приписами Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини 2 статті 53 МК України подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Так, до транспортних документів можуть належати: рахунок-фактура, акт виконаних робіт від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат.
Отже, законодавством не передбачений вичерпний та єдиний перелік документів, які підтверджують транспортні витрати імпортера при ввезенні товару. Основною вимогою законодавства до таких документів є наявність в них інформації щодо вартості перевезення оцінюваних товарів.
Колегія суддів ураховує, що за висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
З огляду на викладене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що декларантом при митному оформленні імпортованих товарів до митного органу надані належні документи, які містили інформацію щодо складових транспортних витрат.
Стосовно доводів митного органу про те, що банківський платіжний документ №54 від 05.09.2023 не містить посилання на інвойс, колегія суддів зазначає таке.
Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 28.08.2008 за №216, у редакції Постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 за № 189), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.10.2008 за №910/15601 (далі - Порядок №216): 1) установлює загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до порядку виконання платіжних операцій в іноземній валюті або банківських металах за рахунками користувачів платіжних послуг (далі - користувач), які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку (далі - надавач платіжних послуг), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, яка не втратила чинності після введення в дію Закону України "Про валюту і валютні операції"; 2) визначає обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, вимоги щодо її оформлення; 3) установлює порядок прийняття до виконання, порядок зарахування суми коштів за платіжною операцією в іноземній валюті або банківських металах та здійснення надавачами платіжних послуг заходів щодо арешту коштів в іноземній валюті та банківських металів на рахунках користувачів; 4) установлює порядок виконання надавачами платіжних послуг дебетового переказу коштів в іноземній валюті або банківських металах.
Пунктом 15 розділу ІІ Порядку №216 передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.
Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс чи проформу, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, від 11.04.2022 у справі № 1.380.2019.006980.
Як убачається з матеріалів справи, платіжна інструкція в іноземній валюті №54 від 05.09.2023 містить призначення платежу: "оплата за причепи за контрактом від 31.08.2023 №61", що дозволяє ідентифікувати зміст господарської операції, за яку компанії "Maschinenhandel Polewka" позивачем перераховані кошти в сумі 7500,00 євро.
Крім того, умовами контракту від 31.08.2023 за №61 передбачено здійснення покупцем 100% передоплати за товар у строк до 15.09.2023, фактичну оплату позивач здійснив 05.09.2023, тоді як відвантаження товару разом з рахунками на оплату мало місце лише 07.09.2023.
Отже, з огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання митного органу на те, що платіжне доручення без вказівки у ньому на інвойс, на підставі якого здійснено платіж, не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару, є необґрунтованим.
Посилання відповідача на пункту 7 висновків постанови Пленуму ВАСУ від 13.03.2017 за №2 "Про Довідку щодо Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012" є також необґрунтованим, оскільки відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, враховується саме остання правова позиція Верховного Суду.
Висновок відповідача про те, що у зв`язку з тим, що у наданому рахунку № 23275 від 06.09.2023 не зазначено ні контракт, згідно з яким проводиться зовнішня операція, ні умови поставки така операції, такий рахунок неможливо віднести до відповідної поставки, а також упевнитись, яким чином сформована ціна цього товару та чи всі складові вартості товару входять до ціни товару, є неправомірним з огляду на таке.
Так, згідно з пунктом 3 частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
У постанові від 02.11.2018 у справі № 821/3874/15-а Верховний Суд вказав, що відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного контракту сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.
За обставинами справи позивачем до митного органу надано документально підтверджені дані про ціну товару. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.
Щодо посилань відповідача на те, що у висновках експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 15.09.2023 за №175/1-23, №175/2-23 та №175/3-23 досліджувалася ринкова вартість причепів, поставлених позивачу за контрактом від 31.08.2023 за №61, а не види платежів, які включені до ціни товару згідно з цим контрактом, що має значення для перевірки правильності визначення позивачем митної вартості товарів, то колегія суддів ураховує, що сукупність наданих позивачем разом з митними деклараціями документів не містить відомостей про понесення ТОВ "АКТИВБУД-М" інших витрат у зв`язку з придбанням товарів, ніж ті, що включені у їх митну вартість.
Разом з цим визначена експертом вартість товарів є вищою, ніж їх договірна (контрактна) вартість, проте наведене не зумовлює підстав стверджувати про заниження позивачем митної вартості товарів.
Колегія суддів зазначає, що фактичною підставою для прийняття оскаржуваних рішень слугував висновок суб`єкта владних повноважень про спрацювання модуля АСАУР, недостатність поданих документів для визначення складових митної вартості, розбіжності в ціновій інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.
Як убачається з матеріалів справи, джерелом інформації для прийняття оскаржуваних рішень стала наявна в митному органі цінова інформація з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та за основу для обрахунку митної вартості товару взято інформацію щодо визнаної митної вартості товару згідно з митним оформленням, яке вже здійснено за ЕМД від 29.06.2023 за №23UA204020026227U9 у розмірі 10000,00 євро за одну штуку (причеп).   
Водночас, як свідчить зміст митної декларації від 29.06.2023 за №23UA204020026227U9, на її підставі на територію України поставлено товар: "напівпричіп бувший у використанні, марки Krone, модель SD, календарний рік виготовлення 2016, номер шасі НОМЕР_12 , призначений для використання на дорогах загального користування, маса в разі максимального навантаження 39000 кг, вантажопідйомність 32150 кг, категорія ТЗ за документами виробника – 04, тип напівпричіп тентований, 3-х осний, виробник Krone, DE, торговельна марка Krone, вага брутто 6850 кг /том 1 а.с. 204-205/.
Порівняння основних характеристик товарів, ввезених позивачем, а також товару, обраного відповідачем для коригування митної вартості товарів, свідчить про значні відмінності між ними (максимальна маса навантаження ввезених позивачем причепів становила 18000 кг, вага брутто 2705 кг, причіп двовісний, а у випадку обраного митницею товару максимальна вага навантаження причепу 39000 кг, вага брутто 6850 кг, напівпричіп трьохосний), що, у своє чергу, значною мірою впливало на визначення договірної вартості таких товарів.
Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа № 400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що висновки у рішеннях про коригування митної вартості є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішень про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів№UA806000/2023/000048/2 від 18.09.2023, №UA806070/2023/000007/2 від 18.09.2023, №UA806000/2023/000047/2 від 18.09.2023, оскільки такі не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.
З огляду на те, що прийняття відповідачем оскаржуваних рішень про коригування митної вартості слугувало підставою для видання карток відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішень про коригування митної вартості протиправним та їх скасування є підставою для визнання протиправними та скасування сформованих Полтавською митницею карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.09.2023 за №UА806070/2023/000161, №UА806070/2023/000164, №UА806070/2023/000162.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці  залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 у справі № 440/19083/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова