УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
14 березня 2025 року
м. Київ
 
справа № 371/561/21
провадження № 51-936ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_2
суддів                       ОСОБА_3, ОСОБА_4, 
 
розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу,
 
встановив:
Київський апеляційний суд ухвалою від 03 лютого 2025 року відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про зміну запобіжного заходу
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд в касаційному порядку вказаної ухвали апеляційного суду.
 
Вивчивши доводи скарги та оскаржуване судове рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити у зв`язку з тим, що оскаржувана ухвала не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, з огляду на таке.
 
Згідно з ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову в застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в  апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. 
 
Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.
Оскаржуваною ухвалою апеляційного суду вирішувалося клопотання щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_1 на стадії підготовки кримінального провадження до апеляційного розгляду і не є рішенням, яке підлягає касаційному оскарженню в розумінні ч. 1  ст. 424 КПК.
Крім того, ухвала Київського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а тому не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 428 КПК визначено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.
На підставі викладеного згідно з п. 1 ч. 2ст. 428 КПК суд касаційної інстанції дійшов  висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_1 . 
 
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
 
постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_2                                          ОСОБА_3                                    ОСОБА_4