ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/993/24                                 Головуючий в 1 інст.Баруліна Т.Є.
Провадження №33/807/123/25                                 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останньої на постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжявід 26 липня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,
провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 – закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 

Відповідно до постанови суду, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №619980 від 22 січня 2024 року, 22 січня 2024 року о 08 год. 55 хв. в м.Запоріжжя, на перехресті вулиці Рельєфна – провул. Вологодський, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 520 І з д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем Toyota Camry з д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який в подальшому здійснив некерований рух, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль Volkswagen Candy з д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який стояв. Внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає.
Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.16.11 ПДР, а саме – на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. 
Окрім того, просить задовольнити клопотання про призначення повторної судової інженерно-транспортної експертизи у справі. 

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що проведена у справі експертиза є неповною, оскільки експерт ОСОБА_4 не відповів на жодне питання, поставлене судом та сторонами на вирішення інженерно-транспортної експертизи.
Також, зауважує що експерт з незрозумілих причин, поєднав варіанти відповідей на ситуацію 2 та 3 за показаннями різних водіїв, які за змістом є явно протирічливими.
Більше того, апелянт вказує, що під час судового засідання судовий експерт не відповів повно та вмотивовано на поставленні йому питання.
Також, звертає увагу на те, що навіть на сторінці 9-10 висновку експерта від 13 червня 2024 року №СЕ-19/108- 24/5629-ІТ, сам експерт констатує, що свідчення водіїв ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надані на місці ДТП, не є інформативними з технічної точки зору, відповідно, використовуватися не будуть під час подальшого проведення дослідження. 
Таким чином, апелянт вважає, що адміністративний матеріал у справі, що зібраний працівниками поліції, не містить як об`єктивних даних - схеми ДТП, так і суб`єктивних даних - свідчень учасників ДТП, які міг би використати експерт для проведення експертизи, а суд для прийняття законного та вмотивованого рішення. 
Наголошує, що суд першої інстанції також незаконно та безпідставно відмовив в задоволенні клопотанні сторони захисту про призначення повторної судової інженерно-транспортної експертизи.
Зазначає, що додатково в обґрунтування необхідності призначення по даній справі повторної експертизи свідчить той факт, що експертом ОСОБА_6 у висновку експерта та в описовій частині експертизи від 13 червня 2024 року №СЕ-19/108- 24/5629-ІТ не взято до уваги та в розрахунок іншу дорожню ситуацію (факт першого ДТП) і розташування цих автомобілів на головній дорозі CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_4 та VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. НОМЕР_3 , аркуші справи 2 (протокол) та 4 (схема ДТП), що давало експерту набагато більше інформації для формулювання власних висновків та проведення експертизи за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод»), а не переведення її у розряд формальних незавершених припущень.
Відповідно, експертом, як і судом, залишилися не з`ясованими відповіді на такі питання:
- Яким було взаємне розташування транспортних засобів коли водії ТЗ могли виявити один одного?
- Чому у експертизі була здійснення констатація окремих фактів, а не всього механізму ДТП, наприклад зазначалося лише про дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», в той час, як водій ОСОБА_7 стверджувала, що ДТП сталося вже після виїзду її на перехрестя, а не перед ним, на що вказує і взаємне місце розташування ТЗ після ДТП?
- Чому під час проведення експертизи з метою встановлення його обставин та механізму не було враховано розташування автомобіля CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_4 ?
- Якщо ДТП відбулося на самому перехресті, а не перед виїздом на нього, відповідно змінюючи свій напрямок руху (роблячи маневр ліворуч), чи мав водій автомобіля TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 пріоритет у русі відповідно до дії знаку «Головна дорога», якщо по головній дорозі вже рухався інший автомобіль BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_1 ?
- Чи мала право водій автомобіля BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 виїхати на перехрестя, на якому знаходилися ТЗ у нерухомому стані після ДТП, а їх розташування (у зв`язку із шириною перехрестя майже 19 метрів) дозволяло проїхати це перехрестя, а транспорту, який би рухався по головній дорозі, не було?
- Які об`єктивні, а не суб`єктивні дані матеріалів судової справи дозволяють експерту зробити однозначний висновок, що ДТП відбулося саме на виїзді на перехрестя (і застосувати у висновках вимоги дорожнього знаку 2.1), а не на самому перехресті після виїзду автомобілів на нього і лише після того, як автомобілі проїхали по самому перехресті певну відстань?
- Чи впливає на розгляд механізму ДТП розташування місця зіткнення ТЗ, зокрема поліцією було визначено розташування місця зіткнення ТЗ на перехресті (за закінченням закругленням бардюрної частини дороги), оскільки таке розташування вказує, що обидва автомобілі рухалися якийсь час вже по самому перехресті?
Окрім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було з`ясовано наявність повноважень у адвоката Ярошенка Олександра Олександровича на представництво інтересів саме в суді клієнта ОСОБА_2 , оскільки договір про надання правової допомоги до сторінок судової справи не долучений, а адвокат в судові засідання не з`являвся.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брала, відомостей щодо отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять, копія оскаржуваної постанови була отримана захисником-адвокатом Сліпченком В.І. 31 липня 2024 року, та вже 09 серпня 2024 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, тобто зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду від 07 лютого 2024 року захисник ОСОБА_8 – адвокат Сліпченко В.І. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та наполягав на скасуванні оскаржуваної постанови; потерпілий ОСОБА_3 , його представник-адвокат Суліма С.Л. та представник потерпілого ОСОБА_2 – адвокат Ярошенко О.О. заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що постанова суду першої інстанції є законною та обгрунтованою. 

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені сторонами при апеляційному розгляді, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №619980 від 22 січня 2024 року зазначено, що 22 січня 2024 року о 08 год. 55 хв. в м.Запоріжжя, на перехресті вулиці Рельєфна – провул. Вологодський, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем BMW 520 І з д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем Toyota Camry з д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який в подальшому здійснив некерований рух, внаслідок чого скоїв наїзд на авто Volkswagen Candy з д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який стояв. Внаслідок чого, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги п.16.11 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.
Згідно з п.16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Дослідивши наявні докази, суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах, в повному обсязі підтверджена доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серіїААД №619980 від 22 січня 2024 року, яким зафіксовано факт порушення водієм ОСОБА_1 пункту 16.11 Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та пошкодження транспортних засобів;
- відомостями зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 січня 2024 року, на якій зазначено місце зіткнення транспортних засобів та пошкодження, які отримали автомобілі;
- письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 22 січня 2024 року;
- фотокартками з місця дорожньо-транспортної пригоди;
- висновком експерта від 13 червня 2024 року №СЕ-19/108-24/5629-ІТ за результатами судової інженерно-транспортної експертизи.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи. 
Так, згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , наданими під час оформлення адміністративного матеріалу, вона 22 січня 2024 року о 08 год. 55 хв., вона, керуючи автомобілем BMW 520 І з д.н.з. НОМЕР_1 , їхала по пров.Вологодському у бік вул.Рельєфна, через слизьку дорогу її автомобіль занесло, вона загальмувала, але через слизьку дорогу її автомобіль знову занесло, вона не встигла загальмувати і врізалась у транспортний засіб Toyota Camry з д.н.з. НОМЕР_2 . Рухалась зі швидкістю приблизно 30 км./год., дорожнє покриття було не оброблене комунальними службами. Внаслідок ДТП її автомобіль зазнав механічних пошкоджень та матеріальних збитків. Потерпілих немає.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 , наданими під час оформлення адміністративного матеріалу, він, 22 січня 2024 року о 08 год. 55 хв., керуючи автомобілем Toyota Camry з д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по вул.Рельєфна, побачив ДТП, намагався об`їхати його, рухався на АЗК ЗОГ з провул.Вологодський. Водій автомобіль BMW 520 І з д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався, не впорався з керуванням та в`їхала в його автівку в правий бік. Його автомобіль від удару відкинуло на Volkswagen Candy з д.н.з. НОМЕР_3 . В наслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень та матеріальних збитків. Потерпілих немає.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 , наданими під час оформлення адміністративного матеріалу, він, 22 січня 2024 року о 08 год. 52 хв., керуючи автомобілемVolkswagen Candy з д.н.з. НОМЕР_3 , рухаючись по вул.Рельєфна, на перехресті вул.Рельєфна та провул.Вологодський в нього врізався транспортний засіб Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_4 в задню частину його транспортного засобу. Після ДТП в нього врізався транспортний засіб Toyota Camry з д.н.з. НОМЕР_2 в правий бік. Він рухався зі швидкістю приблизно 15 км./год. Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень та матеріальних збитків. Потерпілих немає.
Згідно з оскаржуваною постановою, при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 участі не брала. В своїх письмових поясненнях, долучених її захисником-адвокатом Сліпченком В.І., остання зазначила, що незгодна з формулюваннями зазначеними у протоколі та щодо своєї вини у вчиненні даного ДТП. Вона, керуючи автомобілем BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_1 здійснювала рух з боку пров.Вологодського у напрямку вул.Бетховена (Рельєфна). Під`їжджаючи до перехрестя з вул.Рельєфною, побачила що на ньому стоять транспортні засоби, а по їх розташуванню зрозуміла, що там відбулося дорожньо-транспортна пригода. Оскільки ці транспортні засоби перебували у нерухомому стані, що надавало їй можливість об`їхати їх, продовжила рух. Перед перехрестям з вул.Рельєфною встановлений дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», але транспорту, який би рухався по головній дорозі, не було, тобто не було кому надавати дорогу. Вона виїхала на перехрестя, концентруючи свою увагу на транспортних засобах, що стояли на перехресті, зокрема, на автомобілі «CHEVROLET AVEO», який стояв на проїзній частині, по якій вона рухалася. Вона мала намір об`їхати цей автомобіль з боку його задньої частини. Раптово, із-за автомобіля «CHEVROLET AVEO», об`їжджаючи його з боку передньої частини, виїхав автомобіль TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку. Він був розташований ближче до правого краю проїзної частини, тому вона думала, що він буде рухатися у напрямку пров.Вологодського. Однак, цей автомобіль без увімкнення світлового покажчика лівого повороту розпочав виконання маневру повороту ліворуч, рухаючись по головній дорозі, вона застосувала гальмування, але автомобіль почало заносити на слизькій дорозі. Відбулося зіткнення автомобілів. Автомобіль TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 з моменту зміни напрямку руху і до моменту зіткнення подолав приблизно 10-12 м., рухаючись зі швидкістю приблизно 30 км./год. Вона рухалася прямолінійно, зі швидкістю приблизно 30 км/год, застосувала гальмування з моменту зміни напрямку руху ліворуч автомобілем TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 .
Захисник-адвокат Сліпченко В.І. під час розгляду справи в суді першої інстанції подав клопотання про призначення судової інженерно-транспортної експертизи та клопотання про приєднання до справи фото-таблиці перехрестя, де відбулось ДТП, зазначивши, що схема місця ДТП працівниками поліції складена некоректно, відповідно потребує свого уточнення та надав фото у формі скріншотів з карти Google.
Потерпілий ОСОБА_2 при розгляді справи в суді першої інстанції долучив до матеріалів справи свої письмові пояснення, в яких вказав, шо він, 22 січня 2024 року о 08 год. 55 хв., здійснював рух транспортним засобом Toyota camry д.з. « НОМЕР_2 » по вуд.Рельєфна в м.Запоріжжя зі сторони №9 Комунальної міської лікарні в напрямку завод ЗСТО через автозаправочну станцію ЗОГ (адреса вул.Рельєфна буд.1 а) в правій смузі дороги. На зазначеній ділянці дороги розташовано дорожній знак Правил дорожнього руху України 2.3 (головна дорога) із застосуванням таблички - дорожнім знакам 7,8 яким позначено напрямок «головної дорога». При наближенні до перехрестя вул.Рельєфної та провул.Крановий (Вологодський) ним було знижено швидкість руху, оскільки перехрестя передбачає зниження швидкості транспортного засобу, а також він побачив на цьому перехресті відбулось ДТП з кількома транспортними засобами. Швидкість його транспортного засобу на зазначеному перехресті складала приблизно 8 км/год. При здійсненні руху на цьому перехресті в його транспортний засіб було здійснено зіткнення автомобіля BMW 5201 державний знак « НОМЕР_1 », який рухався з другорядної дороги, а саме з пров.Крановий (Вологодський). Він здійснював рух та керував своїм транспортним засобом у відповідності до вимог діючого законодавства України, не порушував правил дорожнього руху, при цьому, враховуючи аварійну ситуацію, що склалась на дорозі, складні погодні умови та дорожнє покриття. Вказав, що виключно після здійснення раптового зіткнення в його транспортний засіб автомобіля BMW 5201 державний знак « НОМЕР_1 » та, оскільки, він не мав можливості цьому ніяк запобігти, його авто було здійснено некерований рух, за наслідком чого сталось зіткнення з транспортним засобом VOLKSWAGEN Candy « НОМЕР_3 », який стояв.
Також, в ході розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_3 , долучив в судовому засіданні від 20 березня 2024 року додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що 22 січня 2024 року приблизно о 08.50 год він, керуючи автомобілем Volkswagen Caddy д.н.з. НОМЕР_5 , рухався у місті Запоріжжя вулицею Рельєфною, головною дорогою, з боку вулиці Михайлова у бік вулиці Гребельної. Освітлення було природне, видимість більше 100 метрів, дорожнє покриття асфальтобетонне, рівне, була сильна ожеледиця. На перехресті вулиці Рельєфна та Вологодського провулку, водій автомобіля Chevrolet Aveo д.н.з. НОМЕР_6 , який рухався у зустрічному напрямку вулицею Рельєфною з боку вулиці Гребельної в бік вулиці Михайлова, не впорався з керуванням авто на слизькій дорозі та здійснив зіткнення з його автомобілем, вдаривши лівою передньою частиною свого автомобіля в ліву задню частину його автомобіля. Зупинившись та увімкнувши аварійну сигналізацію, він вийшов з авто для оцінки ситуації та встановлення знаків аварійної зупинки. У цей момент, на перехрестя з боку вулиці Михайлова виїхав автомобіль Toyota Camry д.н.3. НОМЕР_7 , який, рухаючись головною дорогою, в напрямку вулиці Гребельної, об`їжджаючи його автомобіль з правого боку, отримав удар в свої праві передні дверцята від автомобіля BMW д.н.з. НОМЕР_8 , який виїхав на перехрестя з боку провулка Вологодського. Водій автомобіля BMW, виїжджаючи з боку провулка Вологодського, здійснювала рух другорядною дорогою, в напрямку вулиці Рельєфної, та, на його думку, не впоралася з керуванням автомобіля на слизькій дорозі, не змогла вчасно знизити швидкість, внаслідок чого, зіткнулася з автомобілем Toyota Camry. При цьому, автомобіль Toyota Camry від удару автомобіля BMW, відкинуло в бік його авто, що, в свою чергу, призвело до удару в праву частину його автомобіля.
Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 березня 2024 року за клопотанням сторони захисту було призначено судову інженерно-транспортну експертизу, проведення якої було доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
На вирішення експертам були поставлені такі питання:
1)Як повинні були діяти водії автомобілів BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_8 ОСОБА_1 та TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 в дорожній ситуації, що склалася на перехресті проїзних частин вул.Рельєфна - пров.Вологодський в м.Запоріжжі?
2)Чи мала водій автомобіля BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_9 технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , враховуючи, що зі слів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , перебуваючи на перехресті, раптово змінив напрямок руху ліворуч, без подачі сигналу світловим покажчиком повороту, подолавши з моменту зміни напрямку руху близько 10-12 метрів зі швидкістю 30 км/год.?
3)Чи мала водій автомобіля BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_8 ОСОБА_1 технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , враховуючи, що зі слів ОСОБА_2 , він рухався по головній дорозі, подав сигнал світловим покажчиком повороту, подолавши близько 1,5 метрів зі швидкістю 8-10 км/год. до зіткнення?
4)Чи наявні в діях водіїв автомобілів BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_8 ОСОБА_1 та TOYOTACAMRY д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України ?
5)Дії кого з водіїв автомобілів BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_8 ОСОБА_1 та TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди ?
На виконання вищевказаної постанови суду надійшов висновок експерта від 13 червня 2024 року №CE-19/108-24/5629-ІТ, згідно з яким, експертом надано такі відповіді на поставлені питання:
1.Варіант 1
Водій ОСОБА_1 повинна була керуватись вимогами п.16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху. В повному обсязі встановити якими пунктами правил дорожнього руху повинна була керуватись водій ОСОБА_1 не є можливим по причині відсутності даних вказаних в дослідницькій частині даного запитання.
Водій ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогою п.12.3 Правил дорожнього руху. 
Варіанти 2 та 3
Водій ОСОБА_1 повинна була керуватися вимогами п.16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху. В повному обсязі встановити якими пунктами правил дорожнього руху повинна була керуватися водій ОСОБА_1 не є можливим по причині відсутності даних вказаних в дослідницькій частині даного запитання.
Водій ОСОБА_2 повинен був керуватися вимогою п.12.3 Правил дорожнього руху. В повному обсязі встановити якими пунктами правил дорожнього руху повинен був керуватися водій ОСОБА_2 не є можливим, по причині відсутності даних вказаних в дослідницькій частині даного запитання. 
2. З урахуванням свідчень ОСОБА_1 , без надання в розпорядження експерта додаткових вихідних даних зазначених в дослідницькій частині даного запитання та без встановлення того, якими пунктами Правил дорожнього руху повинні були керуватися обидва водії перед пригодою, визначити технічну можливість водія ОСОБА_1 уникнути зіткнення не є можливим. 
3. З урахуванням свідчень ОСОБА_9 без надання в розпорядження експерта додаткових вихідних даних зазначених в дослідницькій частині даного запитання та без встановлення того, якими пунктами Правил дорожнього руху повинні були керуватися обидва водії перед пригодою, визначити технічну можливість водія ОСОБА_1 , уникнути зіткнення, не є можливим. 
4. Варіант 1 Дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимозі п.16.11 та розділу 33 Правил дорожнього руху(дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»). В повному обсязі оцінити дії водія ОСОБА_1 можливо лише після встановлення всіх пунктів Правил дорожнього руху, якими вона повинна була керуватися під час проїзду перехрестя. 
Оцінити дії водія ОСОБА_2 , в частині виконання ним вимог п.12.3 Правил дорожнього руху можливо лише після надання додаткових вихідних даних, вказаних в дослідницькій частині даного запитання. 
Варіанти 2 та 3
Дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимозі п.16.11 та розділу 33 Правил дорожнього руху (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»). В повному обсязі оцінити дії водія ОСОБА_1 можливо лише після встановлення всіх пунктів Правил дорожнього руху, якими вона повинна була керуватись під час проїзду перехрестя. 
Оцінити дії водія ОСОБА_2 , в частині виконання ним вимог п.12.3 Правил дорожнього руху можливо лише після надання додаткових вихідних даних, вказаних в дослідницькій частині даного запитання. В повному обсязі оцінити дії водія ОСОБА_2 можливо лише після встановлення всіх пунктів Правил дорожнього руху, якими він повинен був керуватися під час проїзду перехрестя. 
5. Варіант 1
Встановити причинний зв`язок між діями обох водіїв та подією пригоди можливо лише після визначення всіх пунктів Правил дорожнього руху, якими повинна була керуватися водій ОСОБА_1 перед пригодою, а також визначення у обох водіїв технічної можливості уникнути зіткнення. 
Варіанти 2 та 3
Встановити причинний зв`язок між діями обох водіїв та подією пригоди можливо лише після визначення всіх пунктів ПДР, якими повинні були керуватись водії ОСОБА_1 та ОСОБА_10 перед пригодою, а також визначення у них технічної можливості уникнення зіткнення.

За результатами вищевказаної експертизи, представник ОСОБА_2 - адвокат Ярошенко О.О. 03 липня 2024 року через систему «Електронний суд» надіслав до суду першої інстанції клопотання, в якому просив розглянути справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відсутності ОСОБА_2 . Зазначив, що матеріалами справи підтверджується вина саме ОСОБА_1 , яка рухалась по другорядній дорозі та при виїзді на головну дорогу не впоралася з керуванням та допустила зіткнення з автомобілем, який рухався по головній дорозі. Висновок автотехнічної експертизи не спростовує вини ОСОБА_1 та, тим більше, не містить даних про вину ОСОБА_2 . Обставини ДТП, які зазначені в протоколі, підтверджуються фактичними обставинами. По-перше, зі схеми ДТП та фотознімків убачається, що саме автомобіль БМВ передньою частиною (бампером) зіткнувся з переднім лівим крилом автомобіля «Тойота». Тобто, саме БМВ врізалось в «Тойоту», а не навпаки - як намагається стверджувати захисник ОСОБА_1 . По-друге, всі доводи, які зазначені в пояснениях ОСОБА_1 , та у клопотанні про призначення експертизи, значення не мають, тому що ОСОБА_1 , за будь-яких обставин не повинна була виїжджати на головну дорогу, не переконавшись в безпеці такого виїзду. Тобто, про відсутність вини ОСОБА_1 мови йти не може. Наявність чи відсутність технічної можливості у ОСОБА_1 уникнути ДТП не має значення для наявності її вини, оскільки перед нею був знак 2.1. «Дати дорогу», вимоги якого вона повинна була виконати. Наявність чи відсутність технічної можливості у ОСОБА_2 уникнути ДТП не має значення для висновку про наявність вини ОСОБА_1 .
Разом з цим, захисник ОСОБА_1 – адвокат Сліпченко В.І., за результатами проведення експертного дослідження надіслав на адресу суду клопотання про призначення повторної судової інженерно-транспортної експертизи, яке обгрунтував тим, що проведення експертизи було доручено не тій експертній установі, в яку захисник просив направити матеріали справи. Окрім того, вважав проведену експертизу неповною та такою, що не містить відповіді на поставлені судом експерту питання, що не дозволяє використовувати її результати для прийняття рішення по суті справи за фактом ДТП. Також, вказав на порушення, неповність та невідповідність фактичним обставинам справи, які мають місце у тексті висновку експерта Науменка №СЕ-19/108-24/5629-ІТ від 13 червня 2024 року. Просив призначити у справі №334/993/24 повторну судову інженерно-транспортну експертизу, проведення якої вважав за необхідне доручити експертам Запорізького відділення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Окрім того, просив врахувати, шо висновок експерта Науменка №СЕ-19/108-24/5629-1Т від 13 червня 2024 року не може бути взятий судом до уваги для завершення розгляду справи по суті, у зв`язку із його неповнотою, вказаними вище порушеннями, висновки експерта за своїм змістом суперечить матеріалам справи, а також сама експертиза виконана із порушенням процесуальних норм, які регламентують порядок проведення експертизи, а суд не наділений спеціальними знаннями у даній галузі.
Окрім того, 25 липня 2024 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_2 - адвокат Ярошенко О.О. надіслав на адресу суду першої інстанції заяву, в якій він просив відмовити в задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи та розглянути справу по суті; визнати ОСОБА_1 винуватою та закрити провадження по справі на підставі ст.38 КУпАП. Зазначив, шо ОСОБА_2 заперечує проти призначення повторної експертизи, у зв`язку із тим, що у всіх своїх клопотаннях сторона захисту намагається не визначити наявність у ОСОБА_1 технічної можливості уникнути зіткнення, а змінити фактичні обставини справи. Це бажання немає нічого спільного із завданнями автотехнічної експертизи. Наполегливе бажання відправити матеріали справи на експертизу до конкретної установи свідчить, на його думку, про зацікавленість в дорученні проведення експертизи конкретній особі, а саме єдиному експерту в Запорізькій філії - Міську Андрію Анатолійовичу. Сторона захисту намагається довести, що ОСОБА_1 виїхала на перехрестя раніше за Корсакова, а автомобіль, яким керував ОСОБА_11 , вже потім різко опинився на шляху ОСОБА_1 . Така версія ДТП є неспроможною з правової точки зору (а не технічної). Водій ОСОБА_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, має надати перевагу транспортним засобам, які рухаються по головній. Це означає, що зіткнення виникає виключно через невиконання вимог знаку "Дати дорогу". До того ж, в цьому випадку, саме автомобіль БМВ ( ОСОБА_1 ) ударив "Тойоту" ( ОСОБА_2 ), а це беззаперечно означає, шо "Тойота" опинилась на шляху БМВ, а не навпаки.
Також, під час розгляду справи в суді першої інстанції за клопотанням сторони захисту було допитано судового експерта ОСОБА_12 , який пояснив, що під час експертизи надано оцінку діям водіїв автомобілів BMW 5201 д.нд. НОМЕР_1 ОСОБА_1 та TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 . Дії водія ОСОБА_1 залежали від виконання п.16.11 ПДР України в усіх варіантах експертизи. Встановити причинний зв`язок між діями обох водіїв та подією пригоди неможливо, оскільки відсутні фактичні та встановлені процесуальні відомості про профіль проїзної частини, де сталась пригода, швидкість автомобіля BMW 5201 перед пригодою, завантаження, що необхідно для того щоб встановити відповідність дій водія TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 правилам ПДР. При цьому, зазначив, що в кожному з досліджених варіантів убачається невідповідність дій водія BMW 520 д.н.з. НОМЕР_1 Лукаш п.16.11 ПДР (дорожній знак 2.1. «Дати дорогу»). Більше того, експерт наголосив, що проведення повторної експертизи, а саме встановлення того, дії кого з водіїв автомобілів BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 та TOYOTACAMRY д.н,з, НОМЕР_2 ОСОБА_2 знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди неможливе, оскільки фактичні дані, які необхідні для визначення додаткових вихідних даних, можливо встановити лише після проведення слідчого експерименту, який не проводився, оскільки вчинено адміністративне, а не кримінальне правопорушення.
Представник потерпілого ОСОБА_3 - адвокат Суліма С.Л. в суді першої інстанціх зазначив, що на його думку, всіма дослідженими матеріалами справи, разом з поясненнями експерта, підтверджується вина ОСОБА_1 в порушенні п.16.11 ПДР, а клопотання щодо проведення повторної експертизи заявлене стороною захисту лише з метою затягування справи.
На думку суду апеляційної інстанції, наявні в справі докази, на які міститься посилання в оскаржуваній постанові, у своїй сукупності підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністравтиного правопорушення.

При апеляційному розгляді справи захисник-адвокат Сліпченко В.І. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та додатково зазначив, що проведена у справі експертиза є неповною, оскільки експерт не надав жодної відповіді на поставлені судом та сторонами питання. З відповідним клопотанням щодо надання додаткових вихідних даних експерт не звертався.Також, експерт поєднав варіанти відповідей на ситуацію 2 та 3 за показаннями різних водіїв, які за змістом є явно протирічливими. Окрім того, еспертом не було враховано факту першого ДТП і розташування цих автомобілів на головній дорозі CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_4 та VOLKSWAGEN CADDY д.н.з. НОМЕР_3 . Експерт не з`ясував, в діях кого з водіїв є причинний зв`язок з подією ДТП, чи була технічна можливість уникнути ДТП, тощо. Вважає, що фактично механізм ДТП та обставини самого ДТП експертом не встановлені, а тому в цьому випадку є необхідність у проведенні повторної судової інженерно-транспортної експертизи у справі. Автомобіль на цей час вже відремонтований. Сумма ремонту автомобіля BMW 5201 склала більше 120 000 грн. На думку захисника, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Потерпілий ОСОБА_3 при апеляційному розгляді справи заперечував проти задоволення апеляційної скарги та додатково зазначив, що на цей час його автомобіль вже відремонтований. 
Представник потерпілого ОСОБА_3 - адвокат Суліма С.Л. при апеляційному розгляді справи заперечував проти задоволення апеляційної скарги та додатково зазначив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами. Водій ОСОБА_1 , рухаючись другорядною дорогою, мала виконати вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та надати перевагу у русі транспортному засобу TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою. Експерт у суді першої інстанції розяснив, що сторона захисту помилково трактує зону дії знаку 2.1. «Дати дорогу». Вказаний знак діє на всьому перехресті, а не лише на виїзді на вказане перехрестя. Первинні пояснення ОСОБА_1 , що були надані під час оформлення адміністративних матеріалів, суттєво різняться з тими поясненнями, що надані ОСОБА_1 в суді першої інстанції. Звернув увагу на те, що саме автомобіль BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_1 здійнив зіткнення з автомобілем TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 , а не навпаки. 
Представник ОСОБА_2 - адвокат Ярошенко О.О. при апеляційному розгляді справи заперечував проти задоволення апеляційної скарги та додатково зазначив, що підстави для призначення повторної експертизи відсутні. На його думку, необхідності у проведенні первісної експертизи також не було. Версія сторони захисту про те, що ОСОБА_1 виїхала на перехрестя раніше за ОСОБА_2 , а автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , вже потім різко опинився на шляху ОСОБА_1 , є неспроможною з правової точки зору. Водій ОСОБА_1 , виїжджаючи з другорядної дороги, має надати перевагу транспортним засобам, які рухаються по головній дорозі. Це означає, що зіткнення виникає виключно через невиконання вимог знаку "Дати дорогу". До того ж, в цьому випадку, саме автомобіль BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 вдарив TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , а це беззаперечно означає, шо TOYOTA CAMRY опинилась на шляху BMW, а не навпаки. ОСОБА_1 на місці ДТП визнавала свою провину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та пояснювала, що вона не змогла зупинити свій автомобіль через слизьку дорогу. Вважає, рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Ретельно перевіривши всі доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , наявні матеріали справи, серед іншого і додаткові докази, надані сторонами, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що проведена у справі судова інженерно-транспортна експертиза є неповною, оскільки судовий експерт не відповів на жодне питання, поставлене судом та сторонами на вирішення інженерно-транспортної експертизи, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Як зазначалось вище, при розгляді справи в суді першої інстанції за клопотанням сторони захисту у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ст.124 КУпАП, було призначено судову інженерно-транспортну експертизу, проведення якої було доручено експертам Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Аваліані,19-А.
Експертиза проведена з дотриманням вимог законодавства, за постановою суду. При цьому, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України - за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Експерт досліджував всі матеріали справи, які були йому надані.
З висновку експерта №CE-19/108-24/5629-ІТ від 13 червня 2024 року убачається, що він побудований за трьома варіантами розвитку дорожньо-транспортної пригоди: Варіант 1 – розвиток дорожньо-транспортної ситуації, заснований на фактичних даних, отриманих за свідченнями ОСОБА_2 , Варіант 2 - розвиток дорожньо-транспортної ситуації, заснований на фактичних даних, отриманих за свідченнями ОСОБА_3 , та Варіант 3 - розвиток дорожньо-транспортної ситуації, заснований на фактичних даних, отриманих за свідченнями ОСОБА_1 .
За результатами проведення вказаної експертизи (висновок експерта №CE-19/108-24/5629-ІТ від 13 червня 2024 року), експертом було встановлено: 
Варіант 1
Водій автомобіля BMW ОСОБА_1 , рухаючись в світлий час доби та виїжджаючи на перехрестя з другорядної дороги на головну повинна була керуватися вимогами п.16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху. В повному обсязі встановити якими пунктами правил дорожнього руху повинна була керуватися водій автомобіля BMW ОСОБА_1 під час проїзду перехрестя, не є можливим, по причині відсутності даних стосовно швидкості автомобіля BMW перед пригодою.
Водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , рухаючись в світлий час доби, по головній дорозі та виявивши небезпеку для свого руху повинен був керуватися вимогою п.12.3 Правил дорожнього руху.
Разом з тим, експерт, в зазначеному варіанті розвитку дорожньо-транспортної пригоди вказав, що для визначення технічної можливості обох водіїв уникнути зіткнення необхідно в повному обсязі встановити, якими пунктами Правил дорожнього руху повинна була керуватися водій ОСОБА_1 перед пригодою та надати в його розпорядження такі додаткові вихідні дані:
- профіль проїзної частини де сталася пригода (у випадку наявності підйому або уклону необхідно вказати його величину);
- відстань, яку подолав автомобіль BMW з моменту перетину візуального краю проїзної частини провулку Вологодського до місця зіткнення;
- швидкість автомобіля BMW перед пригодою, його завантаження, технічний стан та характер руху даного автомобіля з моменту перетину візуального краю проїзної частини провулку Вологодського до місця зіткнення;
- завантаження та технічний стан автомобіля Toyota перед пригодою.
Тобто, в зазначеному варіанті розвитку дорожньо-транспортної пригоди експертом констатовано, шо без надання вказаних вище додаткових вихідних даних та без встановлення того, якими пунктами Правил дорожнього руху повинна була керуватися водій ОСОБА_1 перед пригодою, визначити технічну можливість у обох водіїв уникнути зіткнення, на думку експерта, не є можливим.
При цьому, експерт, в зазначеному варіанті розвитку дорожньо-транспортної пригоди, дійшов висновку, що дії водія автомобіля BMW ОСОБА_1 , не відповідають вимозі п.16.11 та розділу 33 Правил дорожнього руху.

Варіант 2 
Водій автомобіля BMW ОСОБА_1 , рухаючись в світлий час доби та виїжджаючи на перехрестя з другорядної дороги на головну повинна була керуватися вимогами п.16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху. В повному обсязі встановити, якими пунктами правил дорожнього руху повинна була керуватися водій автомобіля BMW ОСОБА_1 під час проїзду перехрестя, не є можливим по причині відсутності даних стосовно швидкості автомобіля BMW перед пригодою.
Водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , рухаючись в світлий час доби, по головній дорозі та виявивши небезпеку для свого руху, повинен був керуватися вимогою п.12.3 Правил дорожнього руху. В повному обсязі встановити, якими пунктами правил дорожнього руху повинен був керуватися водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , не є можливим по причині відсутності даних стосовно швидкості автомобіля Toyota перед пригодою.
Разом з цим, експерт в зазначеному варіанті розвитку дорожньо-транспортної пригоди вказав, що для визначення технічної можливості обох водіїв уникнути зіткнення необхідно в повному обсязі встановити, якими пунктами Правил дорожнього руху повинні були керуватися обидва учасника даної пригоди та надати в його розпорядження такі додаткові вихідні дані:
- профіль проїзної частини де сталася пригода (у випадку наявності підйому або уклону необхідно вказати його величину);
- відстань, яку подолав автомобіль BMW з моменту перетину візуального краю проїзної частини провулку Вологодського до місця зіткнення;
- швидкість автомобіля BMW перед пригодою, його завантаження, технічний стан та характер руху даного автомобіля з моменту перетину візуального краю проїзної частини провулку Вологодського до місця зіткнення;
- швидкість руху, завантаження та технічний стан автомобіля Toyota перед пригодою.
Тобто, в зазначеному варіанті розвитку дорожньо-транспортної пригоди експертом констатовано, шо без надання вказаних вище додаткових вихідних даних та без встановлення того, якими пунктами Правил дорожнього руху повинні були керуватися обидва водії перед пригодою, визначити технічну можливість обох водіїв уникнути зіткнення, на думку експерта, не є можливим.
Разом з цим, експерт, в зазначеному варіанті розвитку дорожньо-транспортної пригоди, дійшов висновку, що дії водія автомобіля BMW ОСОБА_1 не відповідають вимозі п. 16.11 та розділу 33 Правил дорожнього руху (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»).

Варіант 3
Водій автомобіля BMW ОСОБА_1 , рухаючись в світлий час доби та виїжджаючи на перехрестя з другорядної дороги на головну повинна була керуватися вимогами п.16.11 та розділу 33 (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу») Правил дорожнього руху. В повному обсязі встановити, якими пунктами правил дорожнього руху повинна була керуватися водій автомобіля BMW ОСОБА_1 , не є можливим по причині відсутності даних стосовно того, на якій відстані від місця зіткнення наступає видимість автомобіля Toyota водію автомобіля BMW ОСОБА_1 та траєкторія руху автомобіля Toyota з моменту його виявлення водієм ОСОБА_1 до моменту зіткнення.
Водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , рухаючись в світлий час доби, по головній дорозі, у разі створення йому небезпеки для руху, повинен був керуватися вимогою п.12.3 Правил дорожнього руху. В повному обсязі встановити, якими пунктами правил дорожнього руху повинен був керуватися водій автомобіля Toyota ОСОБА_2 , не є можливим по причині відсутності даних стосовно траєкторії руху автомобіля Toyota перед пригодою.
Разом з тим, експерт, в зазначеному варіанті розвитку дорожньо-транспортної пригоди вказав, що для визначення технічної можливості обох водіїв уникнути зіткнення необхідно в повному обсязі встановити, якими пунктами Правил дорожнього руху повинні були керуватися обидва учасника даної пригоди та надати в його розпорядження такі додаткові вихідні дані:
- профіль проїзної частини де сталася пригода (у випадку наявності підйому або уклону необхідно вказати його величину);
- траєкторію руху автомобіля Toyota перед пригодою;
- на якій відстані від місця зіткнення настає видимість автомобіля Toyota водію автомобіля BMW ОСОБА_1 ;
- завантаження та технічний стан автомобіля Toyota перед пригодою;
- завантаження та технічний стан автомобіля BMW перед пригодою.
Тобто, в зазначеному варіанті розвитку дорожньо-транспортної пригоди експертом констатовано, шо без надання вказаних вище додаткових вихідних даних та без встановлення того, якими пунктами Правил дорожнього руху повинні були керуватися обидва водії перед пригодою, визначити технічну можливість обох водіїв уникнути зіткнення, на думку експерта, не є можливим.
Разом з цим, експерт, в зазначеному варіанті розвитку дорожньо-транспортної пригоди, дійшов висновку, що дії водія автомобіля BMW ОСОБА_1 не відповідають вимозі п. 16.11 та розділу 33 Правил дорожнього руху (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»).

Отже, аналізуючи вищевказаний висновок експерта, суд апеляційної інстанції зазначає, що експертом в дослідницькій частині висновку викладені обставини, які унеможливили надати вичерпні відповіді на постановлені судом питання, зокрема відсутність необхідних додаткових вихідних даних.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в усіх трьох варіантах розвитку дорожньо-транспортної пригоди експертом зроблено однозначний висновок, що дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимозі п.16.11 та розділу 33 Правил дорожнього руху (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»).
Об`єктивних даних на спростування такого висновку в матеріалах справи немає.
В свою чергу, сукупністю досліджених судом доказів, вказаних вище, поза розумним сумнівом підтверджується те, що порушення ОСОБА_1 п.16.11 Правил дорожнього руху перебуває в причинному зв`язку з вищевказаною ДТП.
При цьому, згідно зі складеним протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення саме п.16.11 Правил дорожнього руху, на що обґрунтовано звернув увагу і суд першої інстанції в оскаржуваній постанові. 
Дійсно, при апеляційному розгляді провадження судом апеляційної інстанції було встановлено, що судовий експерт не звертався до суду з відповідним письмовим клопотанням про надання йому необхідних вихідних даних, на чому неодноразово наголошувала сторона захисту при апеляційному розгляді справи. Проте, вказані обставини, на думку апеляційного суду, не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення. 
Відомостей про те, що експертиза в справі була проведена з порушеннями, які б тягли за собою визнання вищевказаного висновку експерта недопустимим доказом, в матеріалах справи теж немає.
Відповідаючи на доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення повторної судової інженерно-транспортної експертизи, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
Те, що стороною захисту заявлено клопотання про призначення по справі повторної судової інженерно-транспортної експертизи та у задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, не завадило суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Окрім того, при розгляді справи судом першої інстанції заслухано судового експерта Науменка В., яким проведено вищевказану експертизу, та який пояснив, що проведення повторної експертизи неможливе, оскільки фактичні дані, які необхідні для визначення додаткових вихідних даних, можливо встановити лише після проведення слідчого експерименту, який не проводився, оскільки вчинено адміністративне, а не кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що наявних в справі доказів достатньо для вирішення цієї справи по суті і підстав для проведення в справі повторної судової інженерно-транспортної експертизи, як про це просила сторона захисту в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, не убачається. 

Стосовно доводів ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції не було з`ясовано наявності повноважень у адвоката Ярошенка Олександра Олександровича на представництво інтересів в суді ОСОБА_2 , оскільки договір про надання правової допомоги до сторінок судової справи не долучений, а адвокат в судові засідання не з`являвся, то суд апеційної інстанції звертає увагу на таке.
Судом апеляційної інстанції під час апеляційного провадження були належним чином перевірені повноваження представника ОСОБА_2 – адвоката Ярошенка О.О.
Так, адвокат Ярошенко О.О. представляє інтереси потерілого ОСОБА_2 на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги у Ленінському районному суді м.Запоріжжя та у Запорізькому апеляційному суді від 28 червня 2024 року, копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на його ім`я та посвідчення адвоката та копії витягу з договору від 28 червня 2024 року, який засвідчений підписами сторін ( ОСОБА_2 та адвоката Ярошенка О.О.
Отже, повноваження представника ОСОБА_2 – адвоката Ярошенка О.О. на участь в цьому провадженні належним чином підтверджені. 

З приводу доводів сторони захисту, заявлених під час апеляційного провадження у справі, щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то суд апеляційної інстанції вважає ці доводи безпідставними та такими, що суперечать наявним у справі доказам.
На переконання суду апеляційної інстанції, вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, а також висновком експерта від 13 червня 2024 року №СЕ-19/108-24/5629-ІТ за результатами судової інженерно-транспортної експертизи, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Зокрема, як зазначало вище, за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта №CE-19/108-24/5629-ІТ від 13 червня 2024 року) експертом було встановлено, що в усіх трьох варіантах розвитку дорожньо-транспортної пригоди, дії водія ОСОБА_1 не відповідають вимозі п.16.11 та розділу 33 Правил дорожнього руху (дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»).
Також, суд апеляційної інстанції враховує надані судовим експертом пояснення в суді першої інстанції про те, що дії водія ОСОБА_1 залежали від виконання вимог п.16.11 ПДР України в усіх варіантах експертизи. В кожному з досліджених варіантів убачається невідповідність дій водія BMW 520 д.н.з. НОМЕР_1 Лукаш п.16.11 ПДР (дорожній знак 2.1. «Дати дорогу»). 
Докази, на які послався суд в оскаржуваній постанові, у своїй сукупності підтверджують порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, а саме те, що водій ОСОБА_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дала дорогу автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем Toyota Camry з д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , який в подальшому здійснив некерований рух, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль Volkswagen Candy з д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який стояв. 
Схема дорожньо-транспортної пригоди від 22 січня 2024 року в цілому відповідає вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395, та складена поліцейським у присутності учасників ДТП ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та підписана ними без жодних зауважень.
Згідно з відомостями зі схеми місця ДТП від 22 січня 2024 року, під умовним позначенням 8 зафіксовано дорожні знаки 2.1 «Дати дорогу» з табличкою 7.8. «Напрямок головної дороги», які встановлені за ходом руху автомобіля BMW, що свідчать про те, що водій автомобіля BMW ОСОБА_1 повинна була дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.
Як вказано вище, відомості про пошкодження, які отримали автомобілі при ДТП, також зафіксовані у схемі, зокрема зазначено, що у автомобіля BMW 5201 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 пошкоджено передній бампер, ліва фара, передній капот, переднє ліве крило, прититуманна фара, задній бампер, заднє ліве крило, задня ліва фара та ЛФП; у автомобіля TOYOTA CAMRY д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 пошкоджено ліва опора, задній бампер, заднє та переднє крило, передній бампер, правий бік автомобіля повністю, задній бампер, заднє крило, двері (передні та задні), крило переднє та ЛФП; у автомобіля Volkswagen Candy з д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 пошкоджено праве переднє крило, підкрилок, праві передні двері, поріг, заднє праве крило, диск та ЛФП. 
Схема ДТП істотних недоліків немає, проте має всі необхідні для розгляду справи відомості. Відомості про пошкодження, які отримали автомобілі, узгоджуються з висновками суду першої інстанції щодо обстановки та обставин ДТП.
Звертає увагу на себе і та обставина, що ОСОБА_1 в своїх письмових поясненнях, наданих безпосередньо під час оформлення адміністративних матеріалів вказала про те, що через слизьку дорогу її автомобіль занесло, вона загальмувала, але через слизьку дорогу її автомобіль знову занесло, вона не встигла загальмувати і врізалась у транспортний засіб Toyota Camry з д.н.з. НОМЕР_2 .
В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 також вказала про те, що вона давала дорогу автомобілю TOYOTA CAMRY, але, у звязку з ожеледицею, її автомобіль не здійнив зупинку.
Як свідчать матеріали справи, жодних зауважень під час оформлення адміністративних матеріалів, зокрема і при складанні схеми місця ДТП, ОСОБА_1 не висловлювала.
В подальшому версія сторони захисту щодо обстановки та обставин ДТП змінилась, проте така версія спростовується наявними в справі доказами. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
На думку суду апеляційної інстанції, протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання відомостей з протоколу недопустимими доказами, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Даних про те, що ОСОБА_1 оспорювала відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
З будь-якими скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 також не зверталась.
Всі докази, наявні в справі, на які послався суд в оскаржуваній постанові на обґрунтування своїх висновків, узгоджуються між собою.
Достовірність цих доказів у встановленому законом порядку не спростовано.
Отже, висновки суду ґрунтуються на досліджених доказах, які суд належним чином проаналізував та надав цим доказам правильну оцінку, належним чином вмотивувавши свої висновки. Доводи сторони захисту про протилежне спростовуються матеріалами справи та змістом оскаржуваної постанови суду.
Неповноти та однобічності з`ясування обставин, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, а також упередженості з боку суду першої інстанції не убачається. 
Разом з цим, переглядаючи оскаржувану постанову суду в частині закриття провадження в справі з одночасним зазначенням в резолютивній частині постанови про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Згідно з матеріалами справи та постановою суду, подія вчиненого ОСОБА_1 правопорушення мала місце 22 січня 2024 року.
Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції – 26 липня 2024 року строки, передбачені ст.38 КУпАП, закінчились, тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження в справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, тобто з нереабілітуючих підстав. 
Згідно з вимогами ст.284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи, і цей перелік є вичерпним.
Зі змісту вказаної статті убачається, що свідченням того, що особу визнано винною у вчиненні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, є накладення адміністративного стягнення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що закриття провадження в справі з одночасним зазначенням в резолютивній частині оскаржуваної постанови суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, не узгоджується з вимогами статті 284 КУпАП.
Таким чином, з резолютивної частини оскаржуваної постанови суду слід виключити посилання про визнання ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто вказана постанова в зазначеній частині підлягає зміні на підставі положень ст.294 КУпАП, що не спростовує висновків суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, про доведеність вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення. 
Враховуючи викладене, подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 липня 2024 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26 липня 2024 року стосовно  ОСОБА_1  за ст.124 КУпАП змінити, виключивши з резолютивної частини постанови вказівку суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
У решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 334/993/24