Ухвала
 
15 січня 2025 року
м. Київ
 
справа № 279/4682/24
провадження № 61-594ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката Дубенчука Михайла Вікторовича як представника ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя як об`єкта права спільної сумісної власності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь половину вартості автомобіля марки «Volkswagen Touran», державний номерний знак НОМЕР_1 , у сумі                   310 950,00 грн.
 
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області рішенням від 15 жовтня 2024 року позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля марки «Volkswagen Touran», державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 як спільної сумісної власності подружжя у розмірі 310 950,00 грн. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Житомирський апеляційний суд постановою від 19 грудня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Дубенчука М. В. залишив без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області                       від 15 жовтня 2024 року - без змін.
07 січня 2025 року адвокат Дубенчук М. В. як представник ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня                 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 грудня                     2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.
 
Ціна позову у цій справі становить 310 950,00 грн, що станом на 01 січня            2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).
 
Представник заявника у касаційній скарзі посилається на підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Вказує, що справа становить значний суспільний інтерес так як судами при прийнятті рішення фактично було знівельовано Закони України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та «Про судову експертизу». А саме, наявність такої практики суду за якою будь-який громадянин може зайти в мережу інтернет та визначити вартість майна на незрозумілому сайті транспортного засобу, яке може застосовуватись державними органами (судом, нотаріусами при визначення суми сплати податків та ін.) при прийнятті рішень. Маючи таку практику суду, в державі зникає взагалі необхідність в оцінювача, судових експертах, які мають відповідні знання та допуски до здійснення даної діяльності - сертифікати, ліцензії.
Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.
 
Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.
 
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про зупинення виконання постанови Житомирського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Дубенчука Михайла Вікторовича як представника ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 жовтня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 19 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя як об`єкта права спільної сумісної власності.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                     А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                            Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов