УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/883/24 Головуючий у 1-й інст. Гарбарук І. М. 
Номер провадження №33/4805/67/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Остапчука Ігоря Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
       Згідно з постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 18.07.2024 о 14 год 22 хв у с Вчорайше по вул Мала Бердичівська, 17 керував транспортним засобом  ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , та за власною згодою, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора "Alkotest Drager", результат тесту 2,20 проміле, після чого з результатом тесту не погодився, однак від запропонованого поліцейським проходження огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Остапчук І.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Зокрема, вказує, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 була безпідставною, а винесена працівниками поліції постанова про адміністративне правопорушення скасована рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 12.09.2024 року. Звернув увагу, що відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу є підставою вважати неправомірними всі наступні дії поліцейських та здобуті у справі дані, в тому числі є протиправною процедура огляду на стан сп`яніння. Також, захисник вказав, що ОСОБА_1 , не погодившись з результатом огляду на місці зупинки на алкотестері «Драгер», який показав результат 2,20 проміле, погодився пройти огляд у медичному закладі, але працівники поліції своїми діями спровокувати його на відмову. Окрім того, зазначив, що з відеозапису не вбачається вручення ОСОБА_1 письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я, у зв`язку з чим порушення з боку ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху не відбулось. Додав, що допитані судом свідки вказали на відсутність запаху алкоголю від водія ОСОБА_1 , а тому підстави для проведення огляду водія поліцейські не мали. Послався на те, що оскарження дій поліцейських є правом, а не обов`язком особи, а висновки суду про те, що ОСОБА_1 не оскаржував дії поліцейських суперечать чинному законодавству. В апеляційній скарзі захисник послався на практику національних судів і практику ЄСПЛ та вважає, що постанова суду не ґрунтується на доказах, винесена на підставі припущень та протоколу про адміністративне правопорушення, який не може бути самостійним доказом у справі. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №102604 від 18.07.2024, вбачається, що ОСОБА_1 18.07.2024 о 14 год 22 хв у с Вчорайше по вул Мала Бердичівська, 17 керував транспортним засобом  ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (сильний запах алкоголю з порожнини рота). Пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №102604 від 18.07.2024 (а.с.1,2); роздруківкою тесту №573, згідно якого ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Alcotest Drager» 6820, результат позитивний – 2,20 ‰ проміле, з результатом тесту не погодився (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.07.2024 (а.с.6); свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/5626 від 01.11.2023 (а.с.5); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.7); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 18.07.2024 (а.с.8); розпискою щодо передачі керування особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування від 18.07.2024 (а.с.10); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2630583 від 18.07.2024 (а.с.11); відеозаписом фіксації обставин події (а.с.13).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. На наявному в матеріалах справи відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . 
З відеозапису вбачається, що працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 причину зупинки. Під час спілкування з водієм у останнього виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», який показав позитивну пробу 2,20 ‰ проміле, та, з таким результатом не погодився. У зв`язку з цим поліцейський запропонував йому пройти огляд у закладі охорони здоров`я, проте, водій своєю поведінкою беззаперечно відмовився. ОСОБА_1 були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлено зі змістом протоколу, від підпису у якому та в інших документах він відмовився. Водій був відсторонений від керування транспортним засобом.
Як свідчить відеозапис, під час огляду на стан сп`янінняОСОБА_1  та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів, порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених працівниками поліції процесуальних документів - недопустимими доказами, працівниками поліції не допущено. 
Посилання апелянта на ту обставину, що судовим рішенням скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР, винесену відносно ОСОБА_1 , а тому зупинку його автомобіля не можна вважати законною, як і наступні дії працівників поліції, апеляційним судом не приймаються, як такі, що не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП. В даному випадку, після зупинки автомобіля, ОСОБА_1 були надані чіткі пояснення щодо мотивів зупинки, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подальші дії водія регламентувалися нормами п.2.5 ПДР та не знаходяться у причинному зв`язку з його незгодою з діями працівників поліції стосовно зупинки автомобіля.
Також із переглянутого відеозапису не вбачається, що поліцейські своїми діями спровокували водія ОСОБА_1 вчинити адміністративне правопорушення. Дії водія правильно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова водія пройти огляд на стан сп`яніння. 
Інші зазначені у скарзі обставини були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким суд надав правильну та неупереджену оцінку, яка обґрунтовано викладена у мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу. 
Враховуючи наведене, приходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Остапчука Ігоря Валентиновича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Ружинського районного суду Житомирської області від 10 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич