УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2025 року
м. Київ
справа № 344/3507/22
провадження № 51 - 5969 ск 23
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_4 
на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2023 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2023 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 199 ч. 2, ст. 204 ч. 1 КК України, закрито на підставі  ст. 284 ч. 1 п. 10 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року апеляційна скарга прокурора ОСОБА_4 залишена без задоволення, а ухвала місцевого суду - без зміни.
У скарзі порушується питання про перегляд судових рішень в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення
її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Так, прокурор у своїй скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та незаконність і необґрунтованість судових рішень, проте в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, ст. 412 цього Кодексу.
У поданій скарзі прокурор також не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду в силу ст. 419 КПК України, які конкретно порушення закону,
на його думку, було допущено цим судом, які доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Крім того,прокурор,ставлячи вимогу про скасування ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2023 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, наводить доводи щодо незаконності ухвали Івано-Франківського апеляційного суду, проте вона постановою Верховного Суду від                  09 липня 2024 року скасована, а за результатами нового апеляційного розгляду постановлено оскаржувану ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року, щодо якої обґрунтування не наводить.
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання
про відкриття касаційного провадження.
У разі подання матеріалів на усунення недоліків в електронній формі, відповідно
до приписів ст. 35 ч. 2 КПК України особі, яка подала касаційну скаргу, потрібно надати докази надсилання іншим учасникам кримінального провадження копій надісланих документів із використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів).
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без руху.
Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк
для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3