ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
09 січня 2025 року 	м.Суми	

Справа №592/1661/23 
Номер провадження 22-ц/816/246/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2024 року у складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 26 квітня 2024 року,
в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДімексКомфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком,

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ДімексКомфорт» (далі– ТОВ «ДімексКомфорт») звернулося до суду із зазначеним позовом, свої вимоги мотивуючи тим, що 01 вересня 2021 року товариство надає послуги з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 .
19 грудня 2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 188,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач користується послугами позивача, однак не здійснює плату за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01 вересня 2021 року по 31 липня 2023 року в сумі 16924,78 грн.
Посилаючись на вищевказані обставини, остаточно уточнивши вимоги, просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 вересня 2021 року по 31 липня 2023 року в сумі 16924,78 грн, інфляційні втрати в сумі 1636,33 грн та три проценти річних в сумі 232,07 грн.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2024 року позов ТОВ «ДімексКомфорт» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДімексКомфорт» заборгованість за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 1 вересня 2021 року по 31 липня 2023 року у розмірі 16924 грн 78 коп., 3% річних в розмірі 232 грн 07 коп, 1636 грн 33 коп. інфляційних витрат та 2684 грн 00 коп. в рахунок відшкодування судового збору. 
Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не досліджено, що в актах наданих послуг, поданих позивачем як доказ виконання ним робіт, перелік та/або періодичність таких робіт, не відповідає кошторису, затвердженому при укладенні договору № 1 від 08 червня 2021 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
Вказує, що вартість послуг позивача визначалася саме на підставі кошторису до договору від № 1 від 08 червня 2021 року, і невиконання відповідних робіт, не дає підстав для надавача послуг стягувати оплату за них.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає не задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції встановив, що згідно з протоколом №1 зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 від 08 червня 2021 року, шляхом голосування на зборах обрано ТОВ «ДімексКомфорт» управителем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 з 01 вересня 2021 року (а.с. 10-11,т. 2).
08 червня 2021 року між ТОВ «ДімексКомфорт» та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладено договір №1 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком (а.с.21-25).
Кошторисом витрат на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 встановлена місячна сума витрат у розрахунку на кв.м загальної площі – 3,91 грн (а.с.26).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення, площею 188,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28).
На підтвердження надання послуг ТОВ «ДімексКомфорт» за адресою: АДРЕСА_1 надано: акт наданих послуг №401 від 31 грудня 2021 року, за яким було надано аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання, водовідведення та електропостачання житлових будинків; акти приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року, за травень 2022 року, за червень 2022 року, за вересень 2022 року; реєстр звернень, з якого вбачається, що проводилися роботи за зверненнями мешканців будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; договір №01/02/22-ДВК про надання послуг з обслуговування димових та вентиляційних каналів від 01.02.2022 року, за яким ТОВ «МАКСИ-БУД» зобов`язується за дорученням ТОВ «ДімексКомфорт» виконувати роботи з обслуговування димових та вентиляційних каналів на об`єктах замовника, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 187, 189-190, а.с. 3-16, т.2).
Згідно з розрахунком заборгованість відповідача перед позивачем за надану ним послугу за період з 01 вересня 2021 року по 31 липня 2023 року складає в сумі 16924,78 грн (а.с.23-24).
Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 21 квітня 2023 року було закрито провадження у даній справі, оскільки спір не підлягає розгляду судом загальної юрисдикції, а вирішення цього спору належить до компетенції Господарського суду Сумської області 
Постановою Сумського апеляційного суду від 8 червня 2023 року ухвалу місцевого суду було скасовано та справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції .
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  позивачем надавалися відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком, проте він не виконав свого обов`язку щодо оплати вказаних послуг,  у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у судовому порядку з урахуванням наслідків передбачених ст. 625 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, у тому числі житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно з приписами ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. 
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень, є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
У відповідності до приписів ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За встановлених обставин, ОСОБА_1 отримував послуги з управління багатоквартирним будинком на підставі вищевказаного договору та неналежним чином виконував зобов`язання щодо оплати за такі послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача, з урахуванням наслідків передбачених ст. 625 ЦК України.
Доказів, які б спростовували належне виконання позивачем обов`язків з управління багатоквартирним будинком, зокрема виконаних робіт та наданих послуг, за які нараховувалась плата, відповідачем суду не надано.
Також відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами заявлений позивачем розмір заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367-369,п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова