ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/7499/24                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 жовтня 2024 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Василенка Я.М.,
                                                          Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Будпостач» до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Будпостач» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаської митниці, в якому просило: скасувати рішення від 18.01.2024 №UA902080/2024/000006/2 про коригування митної вартості.
Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що оскаржене рішення є таким, що ґрунтується на неправдивих даних, протиправних діях, таким, що прийняте з грубим порушенням митного законодавства України, а наведені в ньому факти не підтверджені документально, не відповідають дійсності та фактичним обставинам.   
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Черкаської митниці від 18.01.2024 UА902080/2024/000006/2 про коригування митної вартості товарів.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки під час декларування товару представником позивача не було надано документи на підтвердження заявленої митної вартості, та документи, що можуть впливати на визначення митної вартості оцінюваного товару, у митниці були відсутні правові підстави для визнання митної вартості за ціною договору щодо товарів, що імпортуються.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що належних аргументів та доказів, які б викликали обгрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, а інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару відповідачем суду не надано, тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.
Згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.06.2018 між позивачем (далі в т.ч. покупець) та компанією Shandong Shifeng (Group) CO, LTD (Китай) (далі в т.ч. продавець) було укладено прямий контракт №1056 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує трактори, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.
24 лютого 2020 року для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ «Мерск Україна Лтд» (далі експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.
14 лютого 2022 року для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі - перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів. 
У свою чергу, 21.06.2023 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів (див. додаток 3) та проформу інвойс №SFPB2316 для оплати товарів за ціною 347 080,00 доларів США 
27 червня 2023 року позивач на підставі контракту від 11.06.2018 №1056 перерахував продавцю платіжною інструкцією в іноземній валюті №98 грошові кошти в розмірі 69416 доларів США, а 14.08.2023 позивач платіжною інструкцією в іноземній валюті №198 перерахував продавцю 277 664,00 доларів США (див. додаток 6), всього на загальну суму 347080 доларів США, що відповідає ціні, зазначеній у проформі інвойсі №SFPB2316.
Надалі, 25.08.2023 продавець надав позивачу комерційний інвойс №SFSPE2333 для відвантаження товарів у чотирьох контейнерах за ціною 175 160,00 доларів США, а також пакувальний аркуш до комерційного інвойсу. 
04 вересня 2023 року продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів у чотирьох контейнерах, коносамент №230234659.
Відповідно, 20.09.2023 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №23С3725А0009/00173. 
18 жовтня 2023 року експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав рахунок фактуру №5653272384 для оплати позивачем транспортних послуг.
У цей же день, 18.10.2023 для оплати позивачем наданих транспортних послуг перевізник компанія MaerskA/S (Данія) виписав інвойси №5653272385 та №5653272386. 19.10.2023 враховуючи, що контейнери доставлялися до митного органу в різний час, для уникнення простою транспорту, позивачем були виписані Специфікації №№1-4 до комерційного інвойсу №SFSPE2333, зокрема Специфікація №3, на контейнер №HASU5115020 за ціною 45 240,00 доларів США. 
Того ж дня, експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» виписав лист №0833 зацікавленим особам, яким повідомив, що через завантаженість порту Гданськ терміналу DCTGdansk контейнери з коносаментів, зокрема по цій поставці, будуть вивантажені з судна ALEXANDRBAY, рейс 341Е, у порту Гдиня на терміналі GCTGdynia. 
На підставі залізничної накладної УМВС від 04.11.2023 №2151006437 товари по Специфікації №3 були доставлені з порту Гдиня (Польща) до ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя.
06 листопада 2023 року позивач склав лист до Держмитслужби України, в якому вказав, що ПП «Будпостач» здійснив оплату по контракту №1056 від 11.06.2018 на відвантаження товарів у чотирьох контейнерах, згідно з комерційним інвойсом №SFSPE2333 на суму 175 160,00 доларів США платіжними дорученнями №98 від 27.06.2023 та №198 від 14.08.2023, а різниця в сумі буде закрита наступною поставкою.08.11.2023 року позивач платіжною інструкцією в іноземній валюті №176 оплатив перевізнику компанії Maersk A/S (Данія) вартість транспортних послуг за цією та інтими поставками в розмірі 131 119,17 доларів США, а 16.11.2023 позивач здійснив оплату платіжною інструкцією №6417600636 (див. додаток 18) ТОВ «Мерск Україна Лтд» за послуги згідно рахунку №5653272384 в розмірі 137 705,41 грн.
Відповідно, AT «Сенс банк» надав лист №45077-17.3/2023, яким підтвердив перерахування позивачем коштів платіжним дорученням №176 від 08.11.2023 компанії Maersk A/S (Данія) для оплати послуг, зазначених зокрема в інвойсах №5653272385 та №5653272386. 
13 грудня 2023 року для оплати позивачем наданих транспортних послуг перевізник компанія MaerskA/S (Данія) виписав також інвойс №5653296913. 
Як наслідок, 15.12.2023 позивач платіжною інструкцією в іноземній валюті №290 (див. додаток 21) оплатив перевізнику компанії Maersk A/S (Данія) вартість транспортних послуг в розмірі 33 840,74 доларів США, того ж дня експедитор ТОВ «Мерск Україна Лтд» для підтвердження витрат на транспортування товарів у чотирьох контейнерах виписав позивачу довідку про транспортні витрати №14. 
28 грудня 2023 року AT «Сенс банк» надав лист №48265-17.3/2023, яким підтвердив перерахування позивачем коштів платіжним дорученням №290 від 15.12.2023 компанії Maersk A/S (Данія) для оплати послуг, зокрема зазначених в інвойсі №5653296913 в розмірі 200 доларів США.
Відповідно до товарно-транспортної накладної CMRвід 16.01.2023 №5020 товари по Специфікації №3 були доставлені із ТОВ «Західний контейнерний термінал» м. Тернополя до Черкаської митниці.
18 січня 2024 року позивач подав відповідачу митну декларацію №24UA902080800171U5 для митного оформлення товарів, зазначених у Специфікації №3 до комерційного інвойсу №SFSPE2333, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 45 240,00 доларів США.
Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA902080800171U5 декларант додав передбачені статтею 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме: контракт від 11.06.2023 №1056 між позивачем та компанією Shandong Shifeng (Group) CO, LTD (Китай); прайс лист продавця від 21.06.2023 щодо ціни товару; комерційний інвойс від 25.08.2023 №SFSPE2333; сертифікат походження товару від 20.09.2023 №23С3725А0009/00173; платіжну інструкцію в іноземній валюті від 27.06.2023 №98 про оплату товару; платіжну інструкцію в іноземній валюті від 14.08.2023 №198 про оплату товару; договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»; договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією MaerskA/S (Данія); коносамент від 04.09.2023 №230234659; митна декларація Китаю від 24.08.2023 №436020230000019049; рахунок-фактуру ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 18.10.2023 №5653272384 для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; інвойс компанії MaerskA/S (Данія) від 18.10.2023 №5653272385 для оплати послуг з перевезення товарів; інвойс компанії MaerskA/S (Данія) від 18.10.2023 №5653272386 для оплати послуг з перевезення товарів; інвойс компанії MaerskA/S (Данія) від 13.12.2023 №5653296913 для оплати послуг з перевезення товарів; платіжну інструкцію від 08.11.2023 №176 про оплату транспортно-експедиційних послуг; платіжну інструкцію від 16.11.2023 №6417600636 про оплату транспортно- експедиційних послуг; платіжну інструкцію від 15.12.2023 №290 про оплату транспортно-експедиційних послуг; довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 15.12.2023 №14; залізничну накладну УМВС від 04.11.2023 №2151006437; товарно-транспортну накладну CMRвід 16.01.2024 №5020; специфікацію №3 ПП «Будпостач»; лист з серійними номерами від 25.08.2023; лист AT«Сенс банк» від 21.11.2023 про оплату транспортних послуг; лист AT«Сенс банк» від 28.12.2023 про оплату транспортних послуг; відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї від 11.01.2023; витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів - видаткові накладні від 05.07.2023; декларація митної вартості.
Не зважаючи на вказані документи, 18.01.2024 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №995374 (див. додаток 25), у якому зазначив, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) та зобов`язав декларанта надати додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
18 січня 2024 року у відповідь на електронне повідомлення №995374 позивач направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості. 
Цього ж дня Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів ІІА902080/2024/000006/2, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів трактори за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 2,92 доларів США за кг. 
Також 18.01.2024 Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UА902080/2024/000007. З врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари по Специфікації №3 до комерційного інвойсу №SFSPE2333, за митною декларацією №24UА902080800180U0, по якій були надмірно сплачені митні платежі, а саме: ПДВ на 142 740,38 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що оскільки рішення про коригування митної вартості товарів прийняте не у відповідності а всупереч вимог Митного кодексу України, тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.
Відповідно до частини першої   статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
За правилами статті 248 Митного кодексу України   митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
У відповідності до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України   митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
У силу вимог частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
У відповідності до частин першої, другої статті 53 Митного кодексу у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьої статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.
У той же час, у частині п`ятій статті 53 Митного кодексу України встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. 
Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач виходив з того, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару згідно частини третьої статті 53 МК України.
Так, статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених   статтею 64 цього Кодексу.
Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
З аналізу вищенаведених норм вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). При цьому, вказаний метод не підлягає застосуванню, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Як свідчать матеріали справи, для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації №24UA902080800171U5 декларант додав передбачені статтею 53 МК України документи, які вказані у графі 44 митної декларації, а саме: контракт від 11.06.2023 №1056 між позивачем та компанією Shandong Shifeng (Group) CO, LTD (Китай); прайс лист продавця від 21.06.2023 щодо ціни товару; комерційний інвойс від 25.08.2023 №SFSPE2333; сертифікат походження товару від 20.09.2023 №23С3725А0009/00173; платіжну інструкцію в іноземній валюті від 27.06.2023 №98 про оплату товару; платіжну інструкцію в іноземній валюті від 14.08.2023 №198 про оплату товару; договір транспортного експедирування від 24.02.2020 №UA00072711 між позивачем та ТОВ «Мерск Україна ЛТД»; договір від 14.02.2022 №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів між позивачем і компанією MaerskA/S (Данія); коносамент від 04.09.2023 №230234659; митна декларація Китаю від 24.08.2023 №436020230000019049; рахунок-фактуру ТОВ «Мерск Україна Лтд» від 18.10.2023 №5653272384 для оплати позивачем експедиторських послуг при транспортуванні товарів; інвойс компанії MaerskA/S (Данія) від 18.10.2023 №5653272385 для оплати послуг з перевезення товарів; інвойс компанії MaerskA/S (Данія) від 18.10.2023 №5653272386 для оплати послуг з перевезення товарів; інвойс компанії MaerskA/S (Данія) від 13.12.2023 №5653296913 для оплати послуг з перевезення товарів; платіжну інструкцію від 08.11.2023 №176 про оплату транспортно-експедиційних послуг; платіжну інструкцію від 16.11.2023 №6417600636 про оплату транспортно- експедиційних послуг; платіжну інструкцію від 15.12.2023 №290 про оплату транспортно-експедиційних послуг; довідку ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 15.12.2023 №14; залізничну накладну УМВС від 04.11.2023 №2151006437; товарно-транспортну накладну CMRвід 16.01.2024 №5020; специфікацію №3 ПП «Будпостач»; лист з серійними номерами від 25.08.2023; лист AT«Сенс банк» від 21.11.2023 про оплату транспортних послуг; лист AT«Сенс банк» від 28.12.2023 про оплату транспортних послуг; відомості з мережі Інтернет про ціну ідентичних товарів у Китаї від 11.01.2023; витяги з бухгалтерської документації позивача щодо ціни реалізації ідентичних товарів - видаткові накладні від 05.07.2023; декларація митної вартості.
Однак, не зважаючи на вказане, під час митного оформлення товару та визначення митної вартості товарів, підставою для висновку відповідача про неможливість визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору стала наявність у документах, наданих декларантом, розбіжностей, зокрема, неможливість встановити умови оплати за товар, відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості.
Як наслідок, спірним рішенням про коригування митної вартості товарів митна вартість товарів визначена за резервним методом.
Так, у спірному рішенні митний орган дійшов до висновку, що:
1)          в рахунку від 18.10.2023 № 5653272386 від імені MAERSK А/S заявлені відомості «Documentation fee» та «Terminal HandlingService», що є відомостями на обробку товарів, а в рахунку від 18.10.2023 №№ 5653272386 відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження. Відповідно, митниці не надано відповідні товаротранспортні документи (накладні), за якими здійснювалось транспортування партії оцінюваних товарів за маршрутом Гданськ (Польща) - Gdynia (Польща);
2)           у поданих до митного оформлення банківські платіжні документи від 27.06.2023 № 98 та від 14.08.2023 № 198 у графі «призначення платежу» має посилання лише на зовнішньоекономічний договір»;   
3)          в інвойсі від 25.08.2023 № SFSPE2333 зазначено відомості про умови оплати - «передплата», а також щодо партії товару: трактори «SF-240L» у кількості 72 шт. вартістю 1885 дол.США/шт.; трактори «SF-244»у кількості 16 штук вартістю 2465 дол.США/шт., загальна вартість партії оцінюваних товарів зазначена у сумі 175160 доларів США, а загальна кількість одиниць (тракторів) становить 88. Відтак, з огляду на загальну сплачену суому у розмірі 347080 доларів США, вартість одиниці товару має становити не нижче 3000 доларів США. Отже, неможливо ідентифікувати надані декларантом платіжні інструкції від 27.06.2023 № 98 та від 14.08.2023 № 198 та відомості, які в них містяться, за партією оцінюваних товарів.
У даному випадку, Митним кодексом України не визначено чіткий перелік документів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі № 810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.
До того ж, Черкаською митницею не доведено, що позивач поніс інші витрати на доставку товару, ніж ті, що заявлені до митного оформлення.
Так, митному органу була надана довідка експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» про транспортні витрати від 15.12.2023 №14, у якій зазначено вартість послуг транспортування до кордону України по контейнеру №HASU5115020 в розмірі 34 426,35 грн. та 1 478,47 доларів США, що включені до митної вартості. 
Щодо посилань відповідача на розбіжності про «Documentationfee» - плата за документацію та «TerminalHandlingService» - послуги термінального обслуговування, слід зазначпти, що довідка про транспортні витрати також містить вартість оформлення документації у Гдині, Польща в сумі 53,76 доларів США, а також вартість операційних послуг терміналу у порту призначення Гдиня (Польща) в сумі 860,10 доларів США, що включає послуги вивантаження з судна контейнерів та навантаження на залізничний транспорт.
Твердження відповідача про те, що митниці не надано відповідні товаротранспортні документи (накладні), за якими здійснювалось транспортування партії оцінюваних товарів за маршрутом Гданськ (Польща) - Gdynia (Польща)», колегія суддів відхиляє з огляду на наявність листа від 19.10.2023 №0833 експедитора ТОВ «Мерск Україна Лтд» зацікавленим особам, в якому повідомлено, що через завантаженість порту Гданськ терміналу DCTGdansk контейнери з коносаментів, зокрема по цій поставці, будуть вивантажені з судна ALEXANDRBAY, рейс 341Е, у порту Гдиня на терміналі GCTGdynia. 
Окрім того довідка про транспортні витрати від 15.12.2023 №14, що виписана експедитором ТОВ «Мерск Україна Лтд», містить вартість морського фрахту, тобто перевезення, до порту саме Гдиня (Польща), а також залізничні перевезення з цього порту до м. Тернополя в Україні. 
Стосовно посилань про те, що у поданих до митного оформлення банківських платіжних документах від 27.06.2023 № 98 та від 14.08.2023 № 198 у графі «призначення платежу» має посилання лише на зовнішньоекономічний договір», колегія суддів оцінює критично, враховуючи, що умови плати за товари безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. 
У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Щодо відомостей у графі 33 оскаржуваного рішення та в електронному повідомленні від 18.01.2024 №995374 про те, що в інвойсі від 25.08.2023 № SFSPE2333 зазначено відомості про умови оплати - «передплата», а також щодо партії товару: трактори «SF-240L» у кількості 72 шт. вартістю 1885 дол.США/шт.; трактори «SF-244» у кількості 16 штук вартістю 2465 дол.США/шт, загальна вартість партії оцінюваних товарів зазначена у сумі 175160 доларів США, а загальна кількість одиниць (тракторів) становить 88. Відтак, з огляду на загальну сплачену суому у розмірі 347080 доларів США, вартість одиниці товару має становити не нижче 3000 доларів США, тому неможливо ідентифікувати надані декларантом платіжні інструкції від 27.06.2023 № 98 та від 14.08.2023 № 198 та відомості, які в них містяться, за партією оцінюваних товарів, слід зазначити наступне.
Відповідно, позивачем митному органу був наданий лист, в якому позивач вказав, що здійснив оплату по контракту №1056 від 11.06.2018 на відвантаження товарів у чотирьох контейнерах, згідно з комерційним інвойсом №SFSPE2333 на суму 175 160,00 доларів США платіжними дорученнями №98 від 27.06.2023 та №198 від 14.08.2023, а різниця в сумі буде закрита наступною поставкою.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, зазначеною у постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16 розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.
Крім цього, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. 
У свою чергу, умови плати за товари безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. 
У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтаксуперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
У пункті 1.3 Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, взятого до відома Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2 визначено, що Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.
Виходячи з наведеного, доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості та електронному повідомленні не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, що впливають на митну вартість, або ознаки підробки. Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. 
Окрім того, застосовуючи альтернативний метод митної вартості, відповідач не вказав обсяг партії, умови поставки, комерційні умови товарів, взятих за основу при визначенні митної вартості. 
Так, відповідач у графі 31 спірного рішення зазначив порядковий номер 3 методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару, а саме за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
У комерційному інвойсі, що подавалася позивачем до митного органу, були вказані товари в кількості 88 шт, за ціною 175 160,00 доларів США, країна походження Китай, товари були переміщені відповідно до правил на підставі FOB Qingdao, Китай, на умовах передплати згідно контракту №1056 від 11.06.2018, що свідчить про те, що підприємство самостійно організовувало доставку товару з порту Qingdao в Китаї до України, що вплинуло на ціну товару, оскільки вартість транспортування не включена у ціну. 
У той час відповідач у спірному рішенні не вказав кількість товарів, їх вартість, вагу, країна походження, характеристики, на підставі яких правил згідно з Інкотермс були поставлені товари, що взяті за основу при коригуванні митної вартості.
У свою чергу, спірне рішення не містить обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митним органом у рішенні, який свідчив би про обґрунтованість рівня скоригованої ним митної вартості товару, не зазначено також конкретних фактів, які вплинули на таке коригування, що вказує на його невідповідність вимогам частини другої   статті 55 Митного кодексу України.
Водночас, у разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен був зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості за шостим (резервним) методом. Разом з тим, у спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.
У той же час, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 колегія суддів зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів критично ставиться до інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем та які не належать до документів, які підтверджують митну вартість товару, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості товару, який підтверджується наданими належними та допустимими доказами, які не викликають у суду сумнівів у достовірності визначеної позивачем митної вартості товару.
Інших розбіжностей у поданих до митного оформлення документах у спірних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено.
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та її підтверджують, у наданих декларантом документах суд не виявив розбіжності, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що позивачем під час митного оформлення та на вимогу відповідача надано усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Черкаської митниці - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 червня 2024 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          Я.М. Василенко

                                                                                            В.В. Кузьменко