ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 грудня 2024 року           справа №200/4916/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 р. у справі № 200/4916/24 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 914620144053 від 29.03.2024 про відмову у проведенні перерахунку пенсії;
- зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду у справі здійснити перерахунок пенсії з 25.03.2024 у розмірі який передбачений ч. 1 ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, із зарахуванням: періоду з 01.09.2023 по 22.03.2024 - до страхового (загального та спеціального) стажу; періодів з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 по 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993 - до підземного стажу за списком № 1.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.03.2024 №914620144053 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.03.2024 з урахуванням частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши до пільгового стажу за Списком№1 періодів роботи: з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 по 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993, з 01.09.2023 по 22.03.2024, до страхового стажу періоду роботи з 01.09.2023 по 22.03.2024. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що ч.4 ст.42 Закону №1058 визначено, що у разі якщо застрахована особа після призначення (попереднього перерахунку) пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати, з якої сплачена пенсія. Таким чином, у позивача відсутнє право на проведення перерахунку пенсії за віком відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058, оскільки у позивача відсутні 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку.
Довідка, відповідно до ч.3 ст.44, ст.64 Закону №1058 та Закону№877-V, підлягає перевірці органами Пенсійного фонду України в Донецькій області, які виконують функції контролю за достовірністю наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.
Відповідно до наданих виписок з наказів, долучених до заяви від 25.03.2024, зайнятість під землею відсутня, періоди роботи враховані до страхового стажу. Таким чином, у зв`язку з відсутністю 15 років на підземних роботах за Списком №1 – шахтарі, право на розрахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону №345 у позивача відсутнє.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецької області та з 2012 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, що підтверджується матеріалами справи.
25.03.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ч. 4 статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, також просив провести перерахунок пенсії та врахувати до пільгового стажу періоди роботи: з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 но 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993, з 01.09.2023 по 22.03.2024 відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.03.2024 №914620144053 відмовлено у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Згідно з вказаним рішенням, ОСОБА_1 для перерахунку пенсії надав довідку про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.03.2024 № 26/92 за період роботи з 22.06.2020 до 22.03.2024 видана відокремленим підрозділом „Шахта1-3 Новоградівська” Державного підприємства „Селидіввугілля”, яка не підтверджена первинними документами. Довідку направлено на перевірку. Перерахунок пенсії буде проведений після надходження результатів перевірки.
19.04.2024 позивач звернувся із заявою щодо роз`яснення підстав неврахування спірних періодів та надання інформації щодо переліку подання необхідних документів для зарахування періодів роботи.
Листом від 06.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2024 у справі №380/27368/23, а також про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо перерахунку пенсії, оскільки долучена до заяви довідка не підтверджена первинними документами. Також повідомлено про відсутність права на проведення перерахунку пенсії за віком відповідно до частини 4 статті 42 Закону №1058, оскільки відсутні 24 місяці страхового стажу після попереднього перерахунку. Зауважено про сплату страхових внесків по 31.12.2020. Крім того зазначено, що за матеріалами електронної справи не убачається можливим встановити факт не врахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 перелічені у зверненні періоди роботи, при цьому відсутній доступ до паперової пенсійної справи. Зазначено, що відповідно до наданих виписок з наказів, долучених до заяви від 25.03.2024, зайнятість під землею відсутня, тому періоди враховані до страхового стажу. Отже, у зв`язку з відсутністю 15 років на підземних роботах за Списком №1 – шахтарі, право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 8 Закону №345 відсутнє.
Докази проведення перевірки наданої довідки та перерахунку пенсії позивача станом на час розгляду справи матеріали справи не містять.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 4 статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 2 вересня 2008 року №345-VI (далі - Закон№345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві та уранові руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.
Статтею 8 Закону України № 345-VI передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону 1058-IV в редакції на час звернення позивача з заявою, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія цього Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, обов`язковою умовою для застосування положень Закону № 345-VI є зайнятість особи на підземних роботах протягом повного робочого дня, а тому вказана обставина є вирішальною.
Аналогічний правовий висновок був викладений Верховним Судом у постановах від 27 серпня 2020 року у справі №442/3559/17, 13 жовтня 2020 року у справі № 442/3555/17, від 29.12.2021р. у справі № 345/2562/17, від 02 грудня 2021 року у справі №280/281/17.
Щодо доводів апелянта, що довідка, відповідно до ч.3 ст.44, ст.64 Закону №1058 та Закону№877-V, підлягає перевірці органами Пенсійного фонду України в Донецькій області, які виконують функції контролю за достовірністю наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії, суд зазначає наступне.
Згідно з розрахунком стажу, страховий стаж позивача становить 23 роки 4 місяці 18 днів, за Списком №1 – 13 років 0 місяців 0 днів, всього для розрахунку 36 років 4 місяці 18 днів.
Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Суд зазначає, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно із записами копії трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 22.06.2020 прийнятий на роботу у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті, 10.07.2024 зроблено запис про роботу по теперішній час.
Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №26/92 від 22.03.2024 ОСОБА_1 з 22.06.2020 по 04.09.2020, з 04.09.2020 по теперішній час (22.03.2024 дата видачі довідки) виконував гірничі роботи з видобутку вугілля, з повним робочим днем у шахті за професією підземний електрослюсар на дільниці ПР-5 з повним робочим днем під землею, що передбачена списком 1 розділу 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.
Довідка №26/92 від 22.03.2024 видана на підставі особистої архівної карточки ф. Т-2, розрахункових відомостей, наказів, контрольних табелів спуску-виїзду в шахту. Додаткові відомості: Згідно з ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», накази атестації робочих місць від 05.03.2019 № 2/36-ОП, №2/29 від 29.02.2024. Б/відпусток не має, страйку не має.
Довідка №26/92 від 22.03.2024 містить підписи директора шахти, начальника відділу кадрів, головного бухгалтера відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 Новоградівська» та виконавця, кутовий штамп та відтиск печатки відокремленого підрозділу «Шахта 1-3 Новоградівська».
При цьому, згідно з Випискою із системи персоніфікованого обліку (форма ОК-5) по застрахованій особі – ОСОБА_1 , страхувальником ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугіддя» (33621589) подавалися звіти вересня 2023 року по грудень 2023 року по коду підстави для обліку спеціального стажу ЗПЗ014А1.
Згідно з Довідником кодів підстав обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 квітня 2015 року № 435, в редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511, зокрема: код підстави “ЗП3014А1” з 05 листопада 1991 року проставляється працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 31 березня 1994 року №202.
Аналізуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що у пенсійного органу наявні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.09.2023 по 22.03.2024.
Стосовно посилань на відсутність відомостей про сплату страхових внесків, суд зазначає, що згідно з формою ОК-5 за спірний період наявна інформація про виплату заробітної плати позивачеві, разом з тим відсутні відомості про сплату страхових внесків.
При цьому, відповідно до ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
08.07.2010 прийнято Закон України № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI), яким визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (пункт 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).
Відповідно до абзацу другого пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464 платниками єдиного внеску роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю (пункт 4 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI).
Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Аналіз вищенаведених приписів законодавства свідчить про те, що обов`язок сплати страхових внесків (єдиного внеску) та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків (єдиного внеску) законом покладено на страхувальника, а вказані внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника таких внесків.
Аналогічний висновок наведено й у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 28.05.2021 у справі № 591/3839/16-а.
У вищенаведених постановах Верховного Суду зазначено й про те, що невиконання страхувальником обов`язку по сплаті страхових внесків (єдиного внеску) позбавляє особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
За наведеної вище правової регламентації спірних правовідносин, а також враховуючи наявну правозастосовчу практику Верховного Суду, застрахована особа не може нести відповідальність за невиконання страхувальником своїх обов`язків стосовно сплати у повному обсязі страхових внесків (єдиного внеску) і за неподання ним відомостей про застраховану особу до системи персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Такі обставини не можуть позбавляти гарантованого Конституцією і законами України права громадянина на соціальний захист та по суті перекладати відповідальність на працівника за неналежне виконання своїх обов`язків роботодавцем.
Таким чином, відсутність відомостей про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не врахування такого періоду роботи, оскільки це є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
На підставі викладеного, період роботи позивача з 01.09.2023 по 22.03.2024 підтверджується матеріалами справи, та відповідачем протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком №1, постановою №202.
Щодо доводів, що відповідно до наданих виписок з наказів, долучених до заяви від 25.03.2024, зайнятість під землею відсутня, періоди роботи враховані до страхового стажу, суд зазначає наступне.
Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 , у період з 20.05.1985 по 08.11.1994 працював на ВП «Шахта «Котляревська`ДП «Селидіввугілля» (шахта «Росія» до перейменування), а саме:
- 20.05.1985 прийнятий учнем гірничого робітника по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті (запис №5);
- 01.06.1985 направлений на теоретичне навчання з відривом від виробництва (запис №6);
- 09.09.1985 присвоєно 3 розряд гірничого робітника по ремонту гірничих виробок з повним робочим днем під землею (запис №7);
- 09.12.1988 переведений учнем гірничого робітника очисного вибою (запис №8);
- 15.12.1988 направлений на теоретичне навчання з відривом від виробництва (запис №9);
- з 24.01.1989 по 10.03.1989 пройшов практику учнем гірничого робітника очисного вибою з повним робочим днем під землею (запис №10);
- 13.03.1989 присвоєно 5 розряд гірничого робітника очисного вибою з повним робочим днем під землею (запис №11);
- 08.11.1994 звільнений за власним бажанням (запис №12).
Згідно з розрахунком стажу, період з 20.05.1985 по 11.07.1985, з 12.07.1985 по 09.09.1985, з 10.09.1985 по 29.05.1986, з 27.01.1987 по 20.05.1987, з 04.06.1987 по 24.01.1989, з 25.01.1989 по 13.03.1989, з 14.03.1989 по 30.06.1990, з 26.10.1990 по 30.11.1990, з 26.04.1991 по 31.05.1991, з 01.08.1991 по 30.09.1991, з 26.11.1991 по 30.04.1993, з 01.08.1993 по 08.11.1994 – зараховані за ст. 14, пост. 202, підземні, Список №1, р. 1, п-р 1, п. а-в.
При цьому, вибірково, спірні періоди з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 по 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993 не зараховані до пільгового стажу.
Згідно з довідкою фактичних спусків у шахту №04/14-1889 від 03.11.2023 ОСОБА_1 у спірний період мав:
- у травні 1986 року – 21 чергової відпустки та відрядження відповідно до Наказу №416к,
- з червня 1986 по січень 1987 року – відрядження відповідно до наказів №518к, № 622к, №751к, №844к, №932к, №1007к, №1062к, №11к,
- у лютому 1987 року – 6 днів чергової відпустки, 14 лист непрацездатності,
- у березні 1987 року – 12 спусків та 12 чергової відпустки,
- у квітні 1987 року – 22 спуски,
- у травні 1987 року – 11 спусків та відрядження відповідно до наказу №341к.
- з березня по вересень 1990 року – відрядження відповідно до наказу №140к, №195к, №283к, №345к, №425к, №515к, №593к;
- у вересні 1990 року – 5 днів чергової відпустки та відрядження відповідно до наказу №664к;
- у жовтні 1990 року 24 дні чергової відпустки та відрядження відповідно до наказу №739к,
- з грудня 1990 по березень 1991 року відрядження відповідно до наказів №812к, №13к, №87к, №133к,
- у квітні 1991 року – 4 дні чергової відпустки та відрядження відповідно до наказу №194к,
- у травні 1991 року – 24 дні чергової відпустки та відрядження відповідно до наказу №264к,
- у червні -липні 1991 року – відрядження відповідно до наказу №329к, №410к,
- у серпні 1991 року – 22 спуски, у вересні 1991 року – 21 спуск,
- у жовтні 1991 року – відрядження відповідно до наказу №664к,
- у листопаді 1991 року – 4 дні чергової відпустки, відрядження відповідно до наказу №740к,
- у травні 1993 року – відрядження відповідно до наказу №307к,
- у червні 1993 року – 22 спуски та 1 день страйку,
- у липні 1993 року – 22 спуски.
Отже, з наведеного слідує, що позивач мав спуски в шахту у червні 1993 року та у липні 1993 року, проте такі періоди протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача.
Також, дослідивши наявні в матеріалах справи копії виписків з наказів №416 К від 06.05.1986, № 518 К від 06.06.1986, № 622 К від 02.07.1986, № 751 К від 05.08.1986, № 844 К від 01.09.1986, № 932 К від 01.10.1986. № 1007 К від 06.11.1986, № 1062 К від 01.12.1986, № 11 К від 04.01.1987, № 341 К від 11.05.1987, № 515 К від 01.08.1990, № 593 К від 03.09.1990, № 664 К від 09.10.1990, № 812 К від 24.12.1990, № 13 К від 02.01.1991, № 87 К від 04.02.1991, № 133 К від 01.03.1991, № 194 К від 01.04.1991, № 329 К від 04.06.1991 ,№ 410 К від 01.07.1991, № 664 К від 07.10.1991, № 740 К від 01.11.1991, № 307 К від 03.05.1993 «Про створення бригади сантехників для ремонту центрального опалення та водогону в м. Новогродівка», на підставі яких ОСОБА_1 знаходився у відрядженнях, встановлено, що позивача переводили з шахти для роботи на поверхню через виробничу необхідність, а саме для виконання робіт з ремонту центрального опалення та водогону у місті Новогродівка, з оплатою не нижче середнього заробітку.
Так, відповідно до статті 33 Кодексу законів про працю Української РСР (у редакції, чинній станом на момент прийняття наказів) в разі виробничої потреби для підприємства, установи, організації власник або уповноважений ним орган має право переводити працівників на строк до одного місяця на не обумовлену трудовим договором роботу на тому ж підприємстві, установі, організації або на іншому підприємстві, в установі, організації, але в тій же місцевості з оплатою праці за виконаною роботою, але не нижчою від середнього заробітку за попередньою роботою. Таке переведення допускається для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків; для відвернення нещасних випадків, простою, загибелі або псування державного або громадського майна та інших виняткових випадках, а також для заміни відсутнього працівника.
Тривалість переведення на іншу роботу для зміни відсутнього працівника не може перевищувати одного місяця протягом календарного року.
Відмова без поважних причин від тимчасового переведення на іншу роботу в разі виробничої потреби вважається порушенням трудової дисципліни.
Отже, положеннями статті 33 Кодексу законів про працю Української РСР встановлювалося право роботодавця на переведення працівника на не обумовлену трудовим договором роботу з оплатою праці не нижчою від середнього заробітку за попередньою роботою. При цьому відмова працівника без поважних причин від тимчасового переведення на іншу роботу в разі виробничої потреби вважалася порушенням трудової дисципліни.
За цих обставин, ураховуючи, що позивача було переведено на іншу роботу з оплатою середнього заробітку за попередньою роботою (підземного робітника), суд вважає, що періоди відряджень, через виробничу необхідність, мають бути зараховані до стажу роботу, що передувала такому відрядженню.
Матеріалами справи підтверджується зарахування періодів роботи, що передували відрядженням позивача у 1986-1993 роках до пільгового стажу за ст. 14, пост. 202, підземні, Список №1, р. 1, п-р 1, п. а-в, отже періоди відряджень через виробничу необхідність також слід зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списоком №1, постановою №202.
Стосовно доводів, що у зв`язку з відсутністю 15 років на підземних роботах за Списком №1 – шахтарі, право на розрахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону №345 у позивача відсутнє, суд зазначає наступне.
Згідно з розрахунком стажу, пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 13 років 0 місяців 0 днів.
При цьому, питання щодо перерахунку пенсії з урахуванням статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” з урахуванням спірних періодів пенсійним органом не вирішувалося.
Враховуючи наведене, позовні вимоги в цій частині є передчасними.
На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.03.2024 з урахуванням частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці», зарахувавши до пільгового стажу за Списком№1 періодів роботи: з 30.05.1986 по 26.01.1987, з 21.05.1987 по 03.06.1987, з 01.07.1990 по 25.10.1990, з 01.12.1990 по 25.04.1991, з 01.06.1991 по 31.07.1991, з 01.10.1991 по 25.11.1991, з 01.05.1993 по 31.07.1993, з 01.09.2023 по 22.03.2024, до страхового стажу періоду роботи з 01.09.2023 по 22.03.2024.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 р. у справі №200/4916/24 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 р. у справі №200/4916/24 - залишити без змін.
Повне судове рішення 19 грудня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя:                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                            А.А. Блохін

                                                                                                                                      І.В. Сіваченко