ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/3767/22                                                           Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  30 жовтня 2024 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                   Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                           Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
          розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства закордонних справ України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства закордонних справ України про визнання дій протиправними, скасування наказів,-
                                                       В С Т А Н О В И В:
           ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства закордонних справ України, у якому просила суд:
- визнати протиправними дії Міністерства закордонних справ України щодо оголошення конкурсу на зайняття посад дипломатичної служби в апараті МЗС та в ЗДУ у частині оголошення конкурсу на зайняття посади завідувача Сектору внутрішнього аудиту, умови проведення якого затверджено наказом Міністерства закордонних справ України від 16.12.2021 №584;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства закордонних справ України від 16.12.2021 №584 "Щодо оголошення конкурсу на зайняття посад дипломатичної служби в апараті МЗС та в ЗДУ" у частині оголошення конкурсу на зайняття посади завідувача Сектору внутрішнього аудиту;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства закордонних справ України від 31.12.2021 №2984-ос "Про зарахування у розпорядження МЗС ОСОБА_1".          Київський окружний адміністративний суд рішенням від 02 лютого 2024 року позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував наказ Міністерства закордонних справ України від 31.12.2021 №2984-ос "Про зарахування у розпорядження МЗС ОСОБА_1". В іншій частині позову відмовив.
Відповідач, не погоджуючись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування скарги апелянт зазначив, що подано позивачкою до МЗС копія рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області про встановлення піклування та призначення ОСОБА_1 піклувальником над ОСОБА_2  дає підстави стверджувати про можливість віднесення останньої до членів сім`ї ОСОБА_1 . Разом з тим, можливістю для застосування статті 17 Закону є не тільки встановлення у визначеному законом порядку піклування над одним з батьків працівника дипломатичної служби, а й хвороба такого члена сім`ї та необхідність стороннього догляду за ним. У зв`язку з такими обставинами, застосування положень ч.2 ст.17 Закону до позивачки у вигляді виключення її з Плану ротації ЗДУ на 2021 рік на підставі поданої нею медичної довідки від 29.12.2021 унеможливилось. 
Апелянт вважає, що застосування судом першої інстанції положень статтей 176 та 186-1 КЗпП, є хибним, оскільки питання довготермінового відрядження працівників дипломатичної служби врегульоване Законом України «Про Дипломатичну службу» та наказом МЗС від 18.10.2018 №427, яким затверджено Порядок ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби. 
З огляду на викладене апелянт вважає, що дії МЗС України з питань зарахування в розпорядження МЗС ОСОБА_1 здійснені на підставі та в межах, які чітко визначені вищезгаданими нормативно-правовими актами, а відтак суд першої інстанції дійшов хибного висновку при скасуванні наказу МЗС від 31.122021 №2984-ос. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначила, що відповідач фактично продублював його аргументи, які викладені ним у відзиві на позовну заяву. Позивачка вважає, що відповідачем не доведено в чому проявляється необґрунтованість рішення суду першої інстанції, в чому проявляється неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права, які обставини справи були неповно з`ясовані, що мають значення для справи, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині.
          Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
          Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 13 квітня 2020 року, згідно з Наказом Міністерства закордонних справ України від 10 квітня 2020 року № 565-ос «Про переведення ОСОБА_1 », позивач обіймає посаду завідувача Сектору внутрішнього аудиту Міністерства закордонних справ України.
Наказом відповідача від 15 листопада 2021 року № 516 «Про здійснення внутрішнього аудиту діяльності Генерального консульства України в Нью-Йорку» передбачено здійснити внутрішній аудит діяльності Генерального консульства України в Нью-Йорку, з метою проведення оцінки ефективності використання бюджетних коштів, відповідності діяльності установи нормативно-правовим актам, законності та достовірності фінансової і бюджетної звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку та дотримання законодавства України щодо планів, процедур, контрактів з питань стану збереження активів, управлінні державним майном та матеріального забезпечення установи за період з 01 січня по 31 грудня 2020 року та створено для цього аудиторську групу, до складу якої включено позивача.
Наказом відповідача від 16 листопада 2021 року № 517 «Про здійснення внутрішнього аудиту діяльності Постійного представництва України при ООН у Нью-Йорку» передбачено здійснити внутрішній аудит діяльності, з метою проведення  оцінки ефективності використання бюджетних коштів, відповідності діяльності установ  нормативно-правовим актам, законності та достовірності фінансової і бюджетної звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку та дотримання законодавства, планів, процедур, контрактів з питань стану збереження активів, управління державним майном та матеріального забезпечення установи за період з 1 січня по 31 грудня 2020 року та створено для цього аудиторську  групу, до  складу якої включено позивача.
Наказом відповідача від 30 листопада 2021 року № 175-В» «Про відрядження для здійснення внутрішнього аудиту діяльності Генерального консульства України в Нью-Йорку та Постійного представництва України при ООН у Нью- Йорку» позивача було відряджено, як керівника аудиторської групи до м. Нью-Йорк (Сполучені Штати Америки) строком на 16 календарних днів з 10 по 25 грудня 2021 року.
Після повернення з відрядження 29 грудня 2021 року позивачу стало відомо про те, що у той час, як вона  перебувала у службовому відрядженні, на Єдиному порталі вакансій державної служби 16 грудня 2021 року опубліковано оголошення про конкурс на посаду яку обіймає позивач, а саме на посаду - завідувача Сектору внутрішнього аудиту Міністерства закордонних справ України, код вакансії 584. 
30 грудня 2021 року позивачка  звернулася до Національного агентства України з питань державної служби із запитом на отримання публічної інформації.
Національне агентство України з питань державної служби листом від 11 січня 2022 року № 119/54-22 повідомило, що до НАДС не надходила інформація від відповідача щодо вакантної посади - завідувач Сектору внутрішнього аудиту Міністерства закордонних справ України.  До листа було долучено копію наказу від 16 грудня 2021 року № 584 «Щодо оголошення конкурсу на зайняття посад дипломатичної служби в апараті МЗС та в ЗДУ». Також, до вказаного листа додано Наказ МЗС від 31 грудня 2021 року № 2984-ос «Про зарахування у розпорядження МЗС ОСОБА_1», яким встановлено відповідно до статті 21 Закону України «Про дипломатичну службу», Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2019 року № 86 «Про умови оплати, праці посадових осіб дипломатичної служби, зарахованих у розпорядження міністерства закордонних справ» та наказу МЗС від 18.10.2018 № 4247 «Про Твердження порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2018 за № 1274732726 зарахувати позивача з 05 січня 2022 по 05 березня 2022 року у розпорядження МЗС, з метою проходження відповідної професійної підготовки до довготермінового відряджений на заміщення посади головного спеціаліста (фінансові питання) Посольства України в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії.
Не погоджуючись з вказаними наказами відповідача, позивачка звернулась до суду з позовом.
Задовольняючи частково позов суд дійшов висновку, що дії МЗС України з питань оголошення конкурсу на посаду завідувача Сектору внутрішнього аудиту МЗС були здійснені на підставі та в межах, які визначені вищезгаданими нормативно- правовими актами, а відтак, відсутні підстави для визнання таких дій протиправними, і, як наслідок, скасування оскаржуваного наказу МЗС від 16.12.2021 № 584.
Разом з тим суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем було протиправно включено позивача до Плану ротації, з урахуванням наявності у неї поважних причин для відмови  від участі у ротації, а тому визнав протиправним та скасував наказ від 31.12.2021 №2984-ос "Про зарахування у розпорядження МЗС ОСОБА_1".
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В даному випадку відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції саме в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства закордонних справ України від 31.12.2021 №2984-ос "Про зарахування у розпорядження МЗС ОСОБА_1".
Надаючи оцінку правильності рішення суду першої інстанції в цій частині задоволених позовних вимог, колегія суддів, з урахуванням доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Закону України від 07.06.2018 №2449-VIII "Про дипломатичну службу" (далі - Закон України "Про дипломатичну службу") дипломатична посада - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця органу дипломатичної служби з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками з виконання дипломатичних або консульських функцій; дипломатичний службовець - громадянин України, який займає дипломатичну посаду в органі дипломатичної служби, одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням дипломатичних або консульських функцій, а також дотримується принципів дипломатичної служби; довготермінове відрядження - проходження дипломатичної служби посадовими особами дипломатичної служби на відповідних посадах у закордонних дипломатичних установах України у строки, передбачені цим Законом, з метою виконання дипломатичних або консульських функцій чи адміністративно-технічного забезпечення діяльності закордонних дипломатичних установ України, а також робота на посадах із виконання функцій з обслуговування в закордонних дипломатичних установах України; контракт про проходження дипломатичної служби - письмовий договір, що укладається на визначений строк між громадянином України та Міністерством закордонних справ України для врегулювання правових відносин, що виникають між ними у зв`язку з роботою на посадах дипломатичної служби в органах дипломатичної служби; посади дипломатичної служби - дипломатичні та адміністративні посади органів дипломатичної служби; посадові особи дипломатичної служби - дипломатичні службовці та адміністративні службовці органів дипломатичної служби; рівнозначні посади дипломатичної служби - посади дипломатичної служби, що належать до однієї групи оплати праці; ротація - планове заміщення посад дипломатичної служби в органах дипломатичної служби посадовими особами дипломатичної служби.
Правову основу дипломатичної служби, діяльності її органів та посадових осіб дипломатичної служби становлять Конституція України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цей та інші закони України, постанови Верховної Ради України, акти Президента України, Кабінету Міністрів України, інші акти законодавства України (ст. 3 Закону України "Про дипломатичну службу").
Відносини, що виникають у зв`язку із вступом на дипломатичну службу посадових осіб дипломатичної служби, її проходженням, припиненням, а також оплатою праці, соціально-побутовим забезпеченням, заохоченнями і соціальними гарантіями, робочим часом і часом відпочинку, відпустками, відповідальністю посадових осіб дипломатичної служби, регулюються цим Законом, Законом України "Про державну службу" та іншими актами законодавства України.
Дія норм законодавства про державну службу та про працю поширюється на посадових осіб дипломатичної служби у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Частиною 1 статті 16 Закону України "Про дипломатичну службу" передбачено, що посадові особи дипломатичної служби проходять дипломатичну службу в органах дипломатичної служби.
Частиною 1 статті 17 Закону України "Про дипломатичну службу"  передбачено, що в органах дипломатичної служби здійснюється ротація посадових осіб дипломатичної служби.
Посадові особи дипломатичної служби підлягають ротації і направляються у довготермінове відрядження з урахуванням рівня їхньої професійної компетентності, службової необхідності.
Участь посадових осіб дипломатичної служби у ротації є обов`язковою умовою проходження ними дипломатичної служби.
Згідно ч.2 статті 17 Закону України "Про дипломатичну службу" за наявності поважних причин посадова особа дипломатичної служби, яка відповідно до цього Закону або Закону України "Про державну службу" займає посаду категорії "Б", має право відмовитися від двох поспіль пропозицій суб`єкта призначення про участь у ротації, а посадова особа дипломатичної служби, яка займає посаду категорії "В", - від однієї такої пропозиції.
Частиною третьою статті 17 Закону України "Про дипломатичну службу" передбачено, що порядок ротації посадових осіб дипломатичної служби визначається Міністерством закордонних справ України.
Як свідчать матеріали справи, 28.08.2021 МЗС України на підставі п.9 розділу ІІ Порядку ротації посадових осіб дипломатичної служби в органах дипломатичної служби було надіслано ОСОБА_1 пропозицію про заповнення посади головного спеціаліста (фінансові питання) Посольства України в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії (а.с. 42). 
Листом без № без дати ОСОБА_1 повідомила Управління кадрового менеджменту, що погоджується на участь в ротації на заповнення зазначеної посади. Разом з тим, позивачка також повідомила, що  її мати ОСОБА_3 потребує стороннього догляду впродовж шести наступних місяців, у зв`язку з перенесеною хворобою. Позивачка просила повідомити яким чином у даному випадку може відбутися її відрядження з урахуванням нагальної потреби у лікуванні та сторонньому догляді у її матері (а.с. 44).
У свою чергу, МЗС України листом від 13.09.2021 роз`яснило позивачці перелік поважних причин для відмови від участі у ротації та перелік документів які необхідно надати для використання права на відмову від ротації передбаченого п.3 абз 2 ч.2 ст.17 Закону. Також  у листі зазначено про необхідність інформування щодо готовності заповнення до кінця поточного року запропонованої посади.
17.09.2021 позивачка надіслала начальнику Управління кадрового менеджменту МЗС України лист, в якому зазначила, що її згода на ротацію була надіслана 28.08.2021 на електронну скриньку Управління кадрового менеджменту МЗС України.
В подальшому, 30.12.2021 ОСОБА_1 надіслала Державному секретарю МЗС України лист, в якому зазначила, що не може прийняти участь у ротації на заповнення посади головного спеціаліста (фінансові питання) Посольства України в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, у зв`язку з тим, що за станом здоров`я її матір ОСОБА_3 , як член сім`ї працівника дипломатичної служби над якою встановлено піклування, потребує стороннього догляду.
До вказаного листа позивачка долучила рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області про встановлення  піклування та призначення ОСОБА_1 піклувальником над ОСОБА_3 від 19.11.2021 № 247.9, а також довідку лікарсько -консультативної комісії КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Баришівської селищної ради Київської області», в якій зазначено, що ОСОБА_3 потребує стороннього догляду терміном на 1 рік. 
Розглянувши подані позивачкою документи, враховуючи те, що ОСОБА_1 затверджена в Плані ротації ЗДУ на 2021 рік на посаду головного спеціаліста (фінансові питання) посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та північної Ірландії (згода на яку була дана позивачем письмово), останню, наказом МЗС від 31.12.2021 № 2984-ос  було зараховано в розпорядження МЗС на підставі положень статті 21 Закону та з дотриманням вимог розділу VI Порядку.
Позиція відповідача полягає у тому, що можливість для застосування статті 17 Закону є не тільки встановлення у визначеному законом порядку піклування над одним з батьків працівника дипломатичної служби, а й хвороба такого члена сім`ї та необхідність стороннього догляду за ним. Оскільки позивачкою не було надано довідки про хворобу члена сім`ї,  виключення її з Плану ротації ЗДУ на 2021 рік на підставі поданих нею документів є неможливим. 
Колегія суддів не погоджується з такими доводами відповідача та зазначає наступне.
Перелік поважних причин, в розумінні частини другої статті 17 Закону, закріплено абзацами 3-4 частини другої статті 17 Закону, серед яких, зокрема, поважною причиною є хвороба члена сім`ї працівника дипломатичної служби, який потребує стороннього догляду.
Порядок реалізації такого права передбачений наказом МЗС від 18 жовтня 2018 року № 427
Так згідно п. 7 розділу II Порядку про відмову від направлення у термінове відрядження відповідно до Плану ротації ЗДУ у випадках, передбачених частиною другою статті 17 Закону, посадова особа подає вмотивовану  письмову заяву на ім`я Державного секретаря МЗС до служби Правління персоналом МЗС, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту частини другої статті 17 Закону, - також підтверджуючі документи.
Як зазначено вище у тексті даної постанови, позивачкою було надано докази встановлення у визначеному законом порядку піклування над одним з батьків позивачки.
Крім того надано Довідку від 29.12.2021 №546, видану КНП «Центр медико-санітарної допомоги» Баришівської селищної ради Київської області, в якій зазначено діагноз ОСОБА_3 . Також у графі «Постанова ЛКК» вказано: «Потребує стороннього догляду терміном на 1 рік».
На переконання колегії суддів позивачкою надано відповідачу визначений Законом перелік документів, який підтверджує факт хвороби її матері та встановлення піклування за останньою.
Щодо доводів відповідача про невідповідність поданої позивачкою Довідки наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 № 407, колегія суддів зазначає наступне.
Затверджені наказом МОЗ України № 407 форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я використовуються при догляді на непрофесійній основі.
Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затверджується Постановою Кабінету Міністрів України  від 23.09.2020 № 859.          
Цей Порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Судом першої інстанції встановлено, що стосовно матері ОСОБА_3 позивач не отримує ніяких видів соціальної допомоги по такому догляду, відповідно до довідки від 21.02.2022 № 08-07/39, а отже форми первинної облікової документації, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859, та на які посилається відповідач, не застосовуються до форми поданої позивачем Довідки.
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що при винесенні оскаржуваного наказу, відповідачем не було враховано зміст статей 176 та 186-1 Кодексу Законів України про працю, відповідно до яких заборонено відправляти у відрядження опікунів (піклувальників).
Отже, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було протиправно включено позивачку до Плану ротації, з урахуванням наявності у неї поважних причин для відмови  від участі у ротації та як наслідок про протиправність наказу від 31.12.2021 №2984-ос "Про зарахування у розпорядження МЗС ОСОБА_1" 
Таким чином, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.           Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          В даному випадку доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення в оскаржуваній частині відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
          Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
          За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд
          
                                                  П О С Т А Н О В И В :
          Апеляційну скаргу Міністерства закордонних справ України - залишити без задоволення.
          Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2024 року залишити  без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
                    
          Головуючий суддя:                                                               Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                 Н.М. Єгорова

                                                                                                   А.Ю. Коротких