ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2024 року	Львів	Справа № 140/5705/24 пров. № А/857/22736/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Матковської З.М., Ніколіна В.В.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року (головуючий суддя: Ксензюк А.Я., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -
встановив:
ОСОБА_1 , 28.05.2024 звернулася з позовом до суду, в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати повідомлення № 11.2-8.6/4410/2024 від 18.04.2024 та № 11.2-8.6/3390/2024 від 28.03.2024 про відмову в продовженні виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам;
- зобов`язати прийняти рішення про продовження виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2024.
Обґрунтовує позов тим, що відповідно до довідки Департаменту соціальної політики Луцької міської ради № 764-5002908487 від 15.08.2023 взята на облік як внутрішньо переміщена особа (далі - ВПО). Зазначає, що є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_2 31.07.2019, яка також є ВПО, що підтверджується довідкою № 764-5002908492 від 15.08.2023.
Вказує, що включно по лютий 2024 року щомісячно отримувала допомогу на проживання ВПО у розмірі 2 000,00 грн. на себе та 3 000,00 грн. на дитину ОСОБА_2 .
У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 94 від 26.01.2024 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій населення» 05.03.2024 звернулася до відповідача із заявою про продовження виплати допомоги на проживання ВПО.
Однак, 28.03.2024 Департамент листом повідомив про відмову у продовженні виплати, зазначеної допомоги з урахуванням п. 13, 13-1, 13-2, 13-3, 13-4 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою № 332 від 20.03.2022.
Позивачка, 11.04.2024 повторно звернулася до відповідача із заявою про продовження виплати вказаної допомоги, долучивши довідку Луцької філії Волинського обласного центру зайнятості від 08.04.2024, згідно якої ОСОБА_1 з 02.04.2024 перебуває на обліку як безробітна.
Повідомленням Департаменту від 18.04.2024 позивачці відмовлено у продовженні виплати допомоги відповідно до п. 20-20-1 порядку № 332 від 20.03.2022 та враховуючи, що позивачем не долучено підтверджуючих документів про не проживання члена сім`ї.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги позивачка покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.
Крім цього, зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення від 07.08.2024 за відсутності в матеріалах справи таких письмових доказів як заяви позивачки від 11.04.2024 та від 05.03.2024 року.
Відповідач, 11.10.2024 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу віхилити. Крім цього, до цього відзиву додана заяви позивачки від 05.03.2024 та від 11.04.2024 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, на підставі яких відповідачем прийняті оскаржувані рішення № 11.2-8.6/4410/2024 від 18.04.2024 та № 11.2-8.6/3390/2024 від 28.03.2024
Позивачка 14.10.2024 подала заяву про залишення відзиву без розгляду, оскільки такий подано з пропуском п`ятиденного строку.
Суд апеляційної інстанції відхив цю заяву позивачки, оскільки враховуючи предмет розглядуваного спору та те, що ухвалу про відкриття провадження та апеляційну скаргу відповідачем отримано 03.10.2024, а субота – 05.10.2024, неділя – 06.10.2024 були вихідними днями, суд апеляційної інстанції вважає, що такий відзив та документи, які подані до нього, підлягають дослідженню під час розгляду цієї справи.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких мотивів.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено наявність порушень суб`єктом владних повноважень щодо прийняття оскаржуваних повідомлень про відмову у призначенні/продовжені виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідки, яка видана Департаментом соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради, № 764-5002908487 від 15.08.2023 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а. с. 12).
Між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 04.01.2019 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 22).
Позивачкою також надано свідоцтво про народження спільної дитини з ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 – ОСОБА_5 (а.с.13).
З довідки № 764-5002908492 від 15.08.2023 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вбачається, що ОСОБА_5 є ВПО та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 14).
Повідомленням про відмову у призначенні/продовженні виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам від 28.03.2024 Департаментом відмовлено у наданні допомоги на проживання ВПО на заяву позивачки від 05.03.2024 у зв`язку з порушенням п. 13, 13-1-13-4 Порядку № 332 від 20.03.2022 (а. с. 15).
Позивач повторно звернулася із заявою до відповідача з аналогічними вимогами про продовження виплати допомоги ВПО, однак відповідач повідомленням від 18.04.2024 відмовив у наданні допомоги, оскільки позивачкою порушено вимоги п. 20-20-1 Порядку № 332, а саме відсутня інформація про члена сім`ї - чоловіка, зазначеного у попередньому зверненні від 05.03.2024. Таким чином, у зв`язку з недолученням документів про непроживання члена сім`ї прийнято рішення про відмову у призначенні/продовженні виплати допомоги (а. с. 17).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII), відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 1706-VII).
Статтею 10 Закону № 1706-VII визначено повноваження Кабінету Міністрів України з питань забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб
Так, Кабінет Міністрів України: 1) координує і контролює діяльність органів виконавчої влади щодо вжиття ними необхідних заходів із забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб відповідно до цього Закону; 2) забезпечує проведення моніторингу внутрішнього переміщення осіб, спрямовує діяльність органів виконавчої влади на усунення обставин (умов), що сприяли внутрішньому переміщенню осіб, захист прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, сприяння поверненню таких осіб до залишеного місця проживання та їх реінтеграції; 3) у разі настання обставин, зазначених у статті 1 цього Закону, які спричинили масове (більше 100 тисяч осіб) переміщення громадян України, або у разі продовження дії обставин, зазначених у статті 1 цього Закону, понад 6 місяців затверджує комплексні державні цільові програми щодо підтримки та соціальної адаптації внутрішньо переміщених осіб із визначенням джерел та обсягів фінансування, контролює їх виконання; 4) здійснює інші повноваження, передбачені цим та іншими законами.
На виконання вимог статті цієї статті, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 20 березня 2022 року № 332 «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та Порядок використання коштів державного бюджету для надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Судом апеляційної інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що за даними Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її малолітня дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають на обліку в Луцькій міській територіальній громаді з 15.08.2023 (довідки № № 764-5002908487, 764-5002908492 від 15.08.2023). 
Позивачка, 15.08.2023 звернулась до Департаменту із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
На підставі цієї заяви, ОСОБА_1 було призначено та виплачено в повному обсязі допомогу з серпня 2023 року по лютий 2024 року включно в розмірі 3000 грн – для ОСОБА_5 (дочка заявниці) та 2000 грн – для ОСОБА_1 (заявниця) щомісячно.
У зв`язку з прийняттям Постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2024 № 94 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій осіб», якою затверджено зміни до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, які набули чинності з 01.03.2024, позивачка 05.03.2024 повторно звернулась до відповідача із заявою (№ 13241) про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Разом з тим, рішення Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради № 1485319300-2024-1 від 19.03.2024 враховуючи п. п. 13, 13-1-13-4 Порядку та заяву від 05.03.2024 № 13241, прийнято повідомлення про відмову в призначенні/продовженні виплати допомоги внутрішнього переміщеним особам.
З огляду на мотиви такої відмови, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.2024 № 94 «Деякі питання соціальної підтримки внутрішньо переміщених осіб та інших вразливих категорій осіб», які набули чинності з 01.03.2024, внесено зміни до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі Порядок № 332).
Відповідно до пунктів 13, 13-1-13-4 Порядку № 332, особам, які мають право на виплату допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2023 року № 709 «Деякі питання підтримки внутрішньо переміщених осіб» (Офіційний вісник України, 2023 року, № 69, ст. 3990), та особам/сім`ям, які є отримувачами допомоги відповідно до цього Порядку, та особам, які отримували допомогу та відмовилися від неї та/або яких було знято з обліку як внутрішньо переміщених осіб, у разі повернення осіб до покинутого місця проживання, з якого здійснилося переміщення, та повторного взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб її виплата може бути продовжена ще на один шестимісячний період за умови їх відповідності критеріям, зазначеним у пунктах 7, 7-1, 13-1-13-4 цього Порядку.
13-1. Виплата допомоги продовжується на другий шестимісячний період автоматично:
особам, які втратили працездатність, зокрема які досягли пенсійного віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, та отримують пенсію, розмір якої не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги;
особам з інвалідністю I чи II групи, дитині з інвалідністю віком до 18 років, дитині, хворій на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, що підтверджується документально;
дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа віком до 23 років, зокрема таким, які перебувають у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях, а також батькам-вихователям і прийомним батькам.
У разі коли особі не було продовжено виплату допомоги автоматично, але вона належить до категорій осіб, визначених абзацами другим - четвертим цього пункту, їй може бути призначено допомогу за заявою.
Іншим членам сім`ї виплата допомоги може бути продовжена на підставі подання заяви на призначення допомоги.
13-2. Для отримувачів допомоги, які не підпадають під дію пункту 13-1, та які перемістилися (повторно перемістилися) з 1 січня 2022 р. з територій, включених до переліку територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, допомога призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на осіб із складу членів сім`ї, якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги, та у разі, коли:
1) у складі сім`ї або серед отримувачів допомоги є непрацююча особа працездатного віку, яка здійснює догляд за дитиною до 14 років, або в сім`ї виховується троє і більше дітей віком до 18 років, всі діти проживають в сім`ї і не виховуються в інтернатних закладах та:
фактичним місцем проживання (перебування) такої сім`ї є території, на яких ведуться бойові дії або території можливих бойових дій, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій), території активних бойових дій, що включені до переліку територій; або
сім`я проживає на території, для якої визначена дата завершення бойових дій, включеній до переліку територій, та території, що не включена до переліку територій, але у закладах дошкільної освіти та/або закладах загальної середньої освіти, що розташовані на території територіальної громади, на якій проживає така сім`я, відсутні місця або навчання проводиться он-лайн (повністю або частково). Для такої сім`ї допомога призначається, якщо відомості про відсутність місць у закладах дошкільної освіти та/або закладах загальної середньої освіти або про те, що навчання в таких закладах проводиться в режимі он-лайн (повністю або частково), отримані шляхом інформаційної взаємодії між органами соціального захисту населення та органів управління у сфері освіти.
У разі відсутності інформаційної взаємодії уповноважена особа, яка звернулася за призначенням допомоги на сім`ю, надає підтвердний документ щодо відсутності місця у закладі дошкільної освіти та/або закладі загальної середньої освіти для влаштування дитини або щодо проведення навчання в таких закладах в режимі он-лайн (повністю або частково).
Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку;
2) у складі сім`ї є:
непрацююча працездатна особа, яка на дату звернення за допомогою зареєструвалася в центрі зайнятості як безробітна або як така, що шукає роботу, зокрема для отримання ваучера на навчання, але ще не працевлаштувалася;
діти, які відвідують заклади дошкільної освіти та/або навчаються у закладах загальної середньої освіти, та/або діти, які навчаються в закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти.
Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку;
3) у складі сім`ї є особа, яка доглядає за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, або особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особою, яка досягла 80-річного віку, за дитиною, хворою на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, що підтверджується документально.
Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку;
4) у складі сім`ї є працездатні особи, які працюють, провадять підприємницьку діяльність/незалежну професійну діяльність, зокрема, які протягом попередніх шести місяців отримання допомоги працевлаштувалися, зареєструвалися як фізична особа - підприємець та розпочали відповідну діяльність або отримали допомогу на здобуття економічної самостійності/мікрогрант/грант на створення або розвиток власного бізнесу/ваучер на навчання, у складі сім`ї є діти віком до 14 років.
Допомога призначається на всіх осіб з числа внутрішньо переміщених осіб у такій сім`ї з урахуванням норм пункту 13-3 цього Порядку.
13-3. У разі коли внутрішньо переміщеним особам з числа членів сім`ї або отримувачам допомоги, зазначеним у пункті 13-2 цього Порядку, виплачувалася допомога і в такій сім`ї є кілька непрацюючих працездатних осіб, протягом місяця з дня призначення допомоги на наступний шестимісячний період інші непрацюючі працездатні особи із складу сім`ї (крім одного отримувача допомоги) зобов`язані зареєструватися в центрі зайнятості як безробітні або як такі, що шукають роботу, зокрема для отримання ваучера на навчання, або розпочати діяльність відповідно до Закону України “Про зайнятість населення”.
У разі невиконання такої умови виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем виникнення обставин, які впливають на припинення права отримання допомоги.
13-4. Виплата допомоги призначається на другий шестимісячний період на підставі подання заяви на призначення допомоги:
малолітній дитині, яка прибула без супроводу законного представника за заявою особи, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах, за наявності документа, що підтверджує сімейні, родинні зв`язки особи з дитиною, виданого службою у справах дітей за місцем звернення, або особи, яку батьки або інші законні представники уповноважили супроводжувати дитину, що підтверджується письмовою заявою одного із законних представників, завіреною органом опіки та піклування, або особи, до сім`ї якої тимчасово влаштовано дитину, яка залишилася без батьківського піклування (за наявності копії наказу служби у справах дітей про тимчасове влаштування);
вагітній жінці після 30-го тижня вагітності (27-го тижня вагітності - для жінок, яких віднесено до I-IV категорій осіб, постраждалих від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС), що підтверджується інформацією про номер запису в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я про сформований медичний висновок про тимчасову непрацездатність категорії “Вагітність та пологи” або довідкою лікувально-профілактичного закладу встановленого зразка. Перевірка інформації про сформований медичний висновок проводиться з використанням Порталу Дія згідно з Порядком ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженим наказом МОЗ від 18 вересня 2020 р. № 2136;
особам, які втратили працездатність, але не мають права на пенсійну виплату та/або отримують державну соціальну допомогу відповідно до Закону України “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю” або Закону України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю” (крім осіб з інвалідністю I та II групи), якщо середньомісячний сукупний дохід на одного отримувача в такій сім`ї протягом тримісячного періоду, за який враховуються доходи на момент продовження виплати допомоги, не перевищує чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на 1 січня року, в якому приймається рішення про призначення допомоги.
З аналізу наведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пунктами 13, 13-1-13-4 Порядку № 332, визначено критерії, за умови відповідності яким, може бути продовжена ще на один шестимісячний період виплата допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини та проаналізувавши повідомлення Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради № 1485319300-2024-1 від 19.03.2024 про відмову в продовженні виплати допомоги внутрішнього переміщеним особам, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що така відмова відповідача є формальною та неконкретизованою, оскільки у ній абстрактно зроблено посилання на пунктами 13, 13-1-13-4 Порядку № 332, якими передбачено критерії, за умови відповідності яким, може бути продовжена ще на один шестимісячний період виплата спірної допомоги. 
Тобто, повідомлення Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради № 1485319300-2024-1 від 19.03.2024 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, зокрема необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п. п. 23, 24 Порядку № 332, для підтвердження актуальності права уповноваженої особи та отримувачів на продовження отримання допомоги Мінсоцполітики щомісяця забезпечує передачу Мінфіну засобами електронної інформаційної взаємодії інформації отримувачів для проведення поточної верифікації відповідно до Закону України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат».
За результатами проведеної верифікації отримувачів Мінфіном передаються рекомендації Мінсоцполітики для подальшого завантаження до електронних систем Мінсоцполітики із використанням функціоналу Єдиної системи.
У разі успішного проходження верифікації інформації отримувачів допомога продовжується автоматично із використанням функціоналу Єдиної системи.
У разі виявлення невідповідності вимогам цього Порядку за результатами верифікації та відомостей, відображених в Єдиній системі, в Єдиній системі формується відповідний статус із зазначенням критеріїв, наведених у пунктах 7, 7-1 і 8 цього Порядку, які порушено. За наявності технічної можливості інформація про підстави відмови у призначенні/продовженні виплати допомоги та порядок оскарження рішення повідомляється уповноваженій особі або отримувачам із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи, засобами мобільного зв`язку або органу соціального захисту населення, який призначає допомогу на проживання, шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачем всупереч п. 24 Порядку № 332, не зазначено, критерії наведені в пунктах 7, 7-1 і 8 цього Порядку, які порушено та стали підставою для відмови позивачці в продовженні виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що повідомлення № 11.2-8.6/3390/2024 від 28.03.2024 про відмову в продовженні виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо повідомлення № 11.2-8.6/4410/2024 від 18.04.2024 про відмову в продовженні виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 11.04.2024 ОСОБА_1 повторно звернулася до Департаменту з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. 
До заяви від 11.04.2024 № 17466 позивачка додала довідку, про те що перебуває на обліку як безробітна в Луцькій філії Волинського обласного центру зайнятості з 02 квітня 2024 року. Зазначила дані про себе, факт перебування у шлюбі не вказала, в графі відомості про осіб які входять до складу сім`ї позивачка декларувала лише свою дочку –– ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Натомість, дані про чоловіка – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не зазначила.
Рішенням Департаменту № 1485319300-2024-2 від 11.04.2024, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги у зв`язку з невідповідністю заяви пунктам 3, 20, 20-1, додатку 5 Порядку.
З огляду на мотиви такої відмови, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 Порядку № 332, для призначення допомоги уповноважена особа подає заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам за формою згідно з додатком 5 (далі - заява).
Заява вважається поданою у разі заповнення усіх полів із зазначенням інформації, передбаченої пунктом 20 цього Порядку (п. 9 Порядку № 332).
Відповідно до пункту 20 Порядку у заяві зазначаються: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) заявника; реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження; відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа; адреса місця, куди перемістилася особа, та контактний номер телефону; номер поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги «єПідтримка» або номер банківського рахунка (за стандартом IBAN) заявника для виплати допомоги; наявність статусу особи з інвалідністю; відомості про неповнолітніх дітей, які перемістилися разом із внутрішньо переміщеною особою.
Згідно пункту 20-1 Порядку починаючи з 1 грудня 2023 року в заяві зазначаються: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) уповноваженої особи; відомості про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа; фактичне місце проживання (перебування) на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої перемістилася особа (зазначається в разі подання заяви до органу соціального захисту населення або до уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради чи центру надання адміністративних послуг); відомості про фактичне місце проживання (перебування) та контактний номер телефону, адреса електронної пошти; номер поточного рахунка із спеціальним режимом використання для зарахування допомоги «єПідтримка» або номер банківського рахунка (за стандартом IBAN) уповноваженої особи для виплати допомоги; відомості про осіб, які входять до складу сім`ї, у тому числі малолітніх/ неповнолітніх дітей, які перемістилися (народилися після переміщення) разом з уповноваженою особою, а саме: прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності); дата народження; серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України або свідоцтва про народження, або тимчасового посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, посвідки на постійне/тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або іншого документа, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України, крім довідки про звернення за захистом в Україні), унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності) (в разі подання заяви в електронній формі засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія), зазначається серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України та/або серія та номер паспорта громадянина України для виїзду за кордон); реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті). В разі подання заяви в електронній формі засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія), реєстраційний номер облікової картки платника податків зазначається обов`язково; серія та номер свідоцтва про народження дитини; статус особи з інвалідністю (за наявності); обставини, що спричинили внутрішнє переміщення; інша інформація згідно з додатком 5.
Заява вважається поданою в разі заповнення особою всіх полів форми.
Відповідно до пункту 3 Порядку, до складу сім`ї уповноваженої особи включаються (незалежно від наявності відомостей щодо включення їх до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб) чоловік, дружина, діти.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що факт державної реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) підтверджується листом Луцького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.06.2024 № 1832/30.11-04-03 та листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Волинській області Управління державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.06.2024 № 1538/09.2-04-05, куди Департамент звертався з запитами про надання необхідної інформації. Встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено 04.01.2019, про що Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області складено актовий запис про шлюб № 1.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що враховуючи те що у заяві 11.04.2024 ОСОБА_1 не зазначила даних про члена своєї сім`ї, а саме чоловіка – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та не надала підтверджуючих документів про факт не проживання члена сім`ї з отримувачем допомоги та те, що не пов`язана з ним спільним побутом, відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову в продовженні виплати допомоги № 11.2-8.6/4410/2024 від 18.04.2024.
Щодо покликання позивачки, що її чоловік – ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) не проживає з нею, оскільки перебуває на тимчасово окупованій території у Херсонській області, а тому відсутні підстави для зазначення його у заяві від 11.04.2024, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги, так як відповідно до ч. ч. 2,4 ст. 3 Сімейного кодексу України, подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Враховуючи вищенаведене, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що повідомлення № 11.2-8.6/3390/2024 від 28.03.2024 про відмову в продовженні виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам є протиправним та підлягає скасуванню, а відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову в продовженні виплати допомоги № 11.2-8.6/4410/2024 від 18.04.2024, отже позов необхідно задовольнити частково.
Щодо способу захисту порушеного права позивачки, то суд апеляційної інстанції зазначає наступе.
Згідно частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 2 статті 9 КАС України).
Так, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З приписів вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акту.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.
Отже, враховуючи обставини цієї справи та вимоги ст. ст. 9, 245 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає, що позов необхідно задовольнити частково, а для ефективного захисту порушеного права позивачки необхідно визнати протиправним та скасувати повідомлення Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради № 11.2-8.6/3390/2024 від 28.03.2024 про відмову в продовженні виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам та зобов`язати відповідача, з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові, розглянути повторно заяву ОСОБА_1 від 05.03.2024 № 13241 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року у справі № 140/5705/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення Департаменту соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради № 11.2-8.6/3390/2024 від 28.03.2024 про відмову в продовженні виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам.
Зобов`язати Департамент соціальної та ветеранської політики Луцької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.03.2024 № 13241 про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, з урахуванням висновків викладених судом апеляційної інстанції у цій постанові.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	В. В. Ніколін