ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ 
"05" листопада 2024 р.           Справа№ 910/6998/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.
за участю представника учасника справи згідно протоколу судового засідання від 05.11.2024 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» - Накоп`юка Ярослава Володимировича про розподіл судових витрат
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 (повне рішення складено та підписано 20.08.2024)
у справі №910/6998/24 (суддя Котков О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»
до Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом     до Акціонерного товариства «Українська залізниця»          (далі по тексту - відповідач, Залізниця) про зобов`язання останнього внести зміни до особового рахунку позивача № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі          43 389,48 грн.
Господарський суд міста Києва рішенням від 20.08.2024 у справі №910/6998/24 відмовив у задоволенні позову.
Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 у справі №910/6998/24 скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 29.10.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 у справі №910/6998/24 задовольнив; рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 у справі №910/6998/24 скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив; зобов`язав Акціонерне товариство «Українська залізниця» внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» №2829531 шляхом відображення (збільшення) на ньому грошової суми 43 389,48 грн; стягнув з відповідача на користь  позивача 2 422,40 грн судового збору та 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги. 
30.10.2024 позивачем сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду клопотання по розподіл судових витрат, за яким просить суд апеляційної інстанції стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції, а саме: 13     537,26 грн витрат на професійну правничу допомогу, з яких: 5     000,00 грн за складання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 у справі №910/6998/24, 1     500,00 грн за складання відповіді на відзив, 4     000,00 грн за представництво інтересів клієнта у Північному апеляційному господарському суді та 3     037,26 грн «гонорар успіху».     
Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, картки, додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому (судді-доповідачу) (складу суду) від 30.10.2024 клопотання представника позивача про розподіл судових витрат передано на розгляд колегії Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді Демидова А.М., Ходаківська І.П. 
          Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.10.2024 розгляд клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» - Накоп`юка Ярослава Володимировича про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу призначив на 05.11.2024 о 13 год. 00 хв.
           05.11.2024 відповідачем сформовано та подано через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, за яким просить суд апеляційної інстанції відмовити позивачу у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат, а в разі задоволення такого клопотання, зменшити розмір судових витрат, що підлягають розподілу до 1     000,00 грн.
          Клопотання відповідача мотивоване тим, що позивач до закінчення судових дебатів у справі не зробив заяви про те, що докази витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що є порушенням частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України). 
          Відповідач також зазначає, що позивач неодноразово звертався до суду з подібними позовами, дана категорія справ є типова та не складна для позивача, представником при складанні процесуальних документів не було витрачено особливих інтелектуальних здібностей та зусиль, а тому заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно завищеним та  неспівмірним із предметом спору у даній справі. 
          Також, на думку відповідача, завищеним є розмір витрат на представництво інтересів позивача у Північному апеляційному господарському суді у сумі 2     000,00 грн, оскільки представник приймав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, судові засідання у даній справі тривали не більше 10 хвилин і такі витрати позивача не є необхідними.   
          Від представника позивача надійшла заява про розгляд заяви без його участі. 
          Відповідно до частини 4 статті 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.           
          Згідно частини 3 статті 196 ГПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У судовому засіданні 05.11.2024 представник відповідача заперечив проти задоволення клопотання представника позивача про розподіл судових витрат, просив суд апеляційної інстанції відмовити у його задоволенні, а у разі задоволення такого клопотання судом апеляційної інстанції просив зменшити розмір таких витрат до 1     000,00 грн.     
Розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про розподіл судових витрат, заперечень на нього, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів встановила наступне.
Конституцією України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59).
За статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За приписами статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.        
Згідно положень ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частина 3 статті 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову/апеляційної скарги, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно із частинами 1-3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.    
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Верховний Суд у додаткових постановах від 17.12.2021 у справі №10/5026/290/2011 (925/1502/20), від 06.12.2023 у справі №905/493/22, від 01.11.2023 у справі №911/1340/22 зазначив, що право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Згідно з частинами 1, 2 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
Кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені. Відповідний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 14.02.2019 у справі №916/24/18, від 21.06.2022 у справі №908/574/20.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема, не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21). Вказана позиція застосована також у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
В апеляційній скарзі позивачем зазначено попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 15     000,00 грн, вказавши, що відповідні докази будуть подані протягом  п`яти днів з дня ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, що забезпечило можливість відповідачу належним чином підготуватися до спростування таких витрат та спростовує доводи відповідач про порушення позивачем частини 8 статті 129 ГПК України.   
Після прийняття 29.10.2024 постанови Північним апеляційним господарським судом позивач на наступний день - 30.10.2024 подав докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.  
Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно із частиною 1 статті 58 ГПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.
Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (частини 1, 2, 4 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076-VI).
Згідно із частиною 1 статті 27 Закону №5076-VI договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.
Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.01.2021 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси», в особі партнера Накоп`юка Ярослава Володимировича, укладено Договір про надання правової допомоги №17-01, за умовами якого Клієнт доручає, а Об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати Клієнту правову допомогу в усіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів Клієнта в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. 
З метою здійснення захисту Клієнта та представництва його інтересів, Об`єднання доручає здійснення усіх необхідних дій, пов`язаних з виконанням даного Договору, адвокату Накоп`юк Ярославу Володимировичу (надалі - Адвокат). 
Згідно з пунктом 5.1 Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021 Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та є безстроковим і діє до моменту волевиявлення сторонами на його припинення. 
07.07.2021 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси», в особі партнера Накоп`юка Ярослава Володимировича, укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021, за умовами якої сторони погодили, що вартість однієї години роботи Адвоката складає 1     000,00 грн; вартість представництва інтересів Клієнта у суді за одне судове засідання складає, зокрема, 2     000,00 грн у суді, який територіально розташований у межах міста Києва (пункти 4.3, 4.4 Додаткової угоди №1 від 07.07.2021 до Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021). 
Пунктом 4.7 Додаткової угоди №1 від 07.07.2021 до Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021 сторони додатково домовились про «гонорар успіху», якщо для Клієнта прийнято позитивне рішення. Розмір «гонорару успіху» становить 7% від ціни позову. 
На підтвердження розміру судових витрат за надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у даній справі позивачем надано суду Акти виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/307 від 23.08.2024, №17-01/318 від 11.10.2024, №17-01/327 від 29.10.2024, рахунки на оплату №17-01/307 від 23.08.2024, №17-01/318 від 11.10.2024, №17-01/327 від 29.10.2024 та платіжні інструкції №7559 від 23.08.2024, №7805 від 11.10.2024, №7936 від 29.10.2024.       
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.  
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 ГПК України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції  про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.
Згідно із частинами 4, 5 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 15.06.2022 у справі №910/12876/19 зазначила, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач своїм правом, визначеним у частині 5 статті 126 ГПК України, скористався, надавши заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
ЄСПЛ вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «Гімайдуліна і інші проти України» та у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015).
У рішення від 18.02.2022 у справі «Чоліч проти Хорватії» ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.
Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).
В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.  
Отже, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Аналогічний правовий висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №  905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка стверджує про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування щодо невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Судом апеляційної інстанції при розгляді клопотання представника позивача про розподіл судових витрат взято до уваги складність справи та наданих адвокатом послуг; час, витрачений адвокатом на надання послуг, обсяг наданих адвокатом послуг. За висновком суду апеляційної інстанції розмір витрат на правничу допомогу, які представником позивача заявлені до стягнення у суді апеляційної інстанції, не є завищеними та не співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи вартість однієї години роботи Адвоката складає 1     000,00 грн та прийняття рішення судом апеляційної інстанції на користь позивача. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини (постанова Верховного Суду від 07.07.2024 у справі №913/214/23).  
При цьому, Верховний Суд неодноразово виснував, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
На переконання суду апеляційної інстанції, «гонорар успіху», визначений у Додаткової угоди №1 від 07.07.2021 до Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021 у розмірі 7% від ціни позову є складовою частиною гонорару Адвоката, за відкладальною умовою - у разі прийняття позитивного рішення для Клієнта і належить до судових витрат. При цьому, у даній справі розмір «гонорару успіху» є співмірним з ціною позову та складністю справи, та не виходить за межі розміру гонорару, та не є надмірним. Доказів протилежного відповідачем суду апеляційної інстанції не наведено та не доведено.  
Водночас, на переконання суду апеляційної інстанції, витрати позивача на представництво у Північному апеляційному господарському суді у розмірі 4     000,00 грн (2     000,00 грн за одне судове засідання) не можуть бути задоволенні, оскільки умовами пункту 4.4 Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021 сторони погодили, що вартість представництва інтересів Клієнта у суді за одне судове засідання складає, зокрема, 2     000,00 грн у суді, який територіально розташований у межах міста Києва, тоді як представник позивача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконфереції та не був присутній у приміщенні Північного апеляційного господарського суду під час судових засідань.   
Відповідно до частини 4     статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 ГПК України). 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення клопотання представника позивача про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача на користь позивача 9     537,26 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції. 
Статтею 244 ГПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
За результатами розгляду заяви позивача про стягнення витрат на професійну допомогу у даній справі суд апеляційної інстанції приймає додаткову постанову. 
З урахуванням того, що за прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат судовий збір не сплачується, то розподіл судових (судового збору) у такому випадку не здійснюється. 
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» - Накоп`юка Ярослава Володимировича про розподіл судових витрат у справі №910/6998/24 задовольнити частково.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40075815) на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, 3-ий поверх, м. Київ, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41564379) 9  537,26 грн (дев`ять тисяч п`ятсот тридцять сім гривень 26 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.            
3. Видачу наказу на виконання даної додаткової постанови доручити Господарському суду міста Києва.
4. Матеріали справи №910/6998/24 повернути до Господарського суду міста Києва.
5. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
          Додаткова постанова складена та підписана суддями 07.11.2024. 

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                А.М. Демидова