ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10222/24 Справа № 213/2996/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
сторони:
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року, яке ухвалено  суддею  Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 вересня 2024 року, -
В С Т А Н О В И В:
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на час навчання. 
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач є батьком позивачки. Позивачка на час звернення до суду з позовом досягла повноліття, навчається на денному відділенні Національного транспортного університету, за контрактом, вартість навчання становить 26 000,00 грн. на рік, з терміном завершення навчання – 30 червня 2027 року. 
Позивачка проживає у гуртожитку у м. Києві, вартість проживання у якому складає 800,00 грн. на місяць. Суттєву допомогу їй надає лише матір ОСОБА_3 , яка складає приблизно 12 000,00 - 14 000,00 грн щомісяця (придбання одягу, організація дозвілля, оплата комунальних послуг, придбання предметів гігієни та навчальних приладь, проїзд до місця навчання та інше). 
Позивачка вказує, що відповідач працює, має постійний заробіток і, відповідно, має можливість надавати їй допомогу на період навчання. Інших осіб на утриманні не має.
Просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його доходів, починаючи з 04 липня 2024 року і до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2027 року.
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позов  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3  про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на час навчання задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу), щомісячно, на період навчання, починаючи з 04 липня 2024 року і до закінчення нею навчання, а саме до 30 червня 2027 року, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивачка  ОСОБА_1  просить змінити рішення суду, збільшивши розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Апеляційна скарга мотивована тим, що покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивачки, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною, а також, з факту досягнення позивачкою повноліття та продовження навчання. З рішенням суду позивачка не погоджується в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню, оскільки висновки суду першої інстанції в цій частині не повністю відповідають вимогам закону та обставинам справи.
Судом першої інстанції не враховано, що відповідно до договору про надання освітніх послуг, укладеним з Національним транспортним університетом, сторона позивача по справі, щороку за навчання на контрактній основі повинна сплачувати 26 000,00 грн. Якщо врахувати вартість проживання в гуртожитку – 800,00 грн., щомісячно виходить – 3000,00 грн. Для придбання продуктів харчування та проїзд до міста навчання, щоденно, позивачка витрачає близько 300,00 грн., що на місяць, приблизно 9 000,00 грн., які потрібні їй для проживання у місті Києві. Також, придбання сезонного одягу, засобів гігієни, перукар, поповнення мобільного телефону, послуги стоматолога, тощо. Загальна сума витрат на місяць перевищує 14 000,00 грн. Якщо матір з батьком будуть порівну сплачувати по 1/5 частки від зарплатні, як присудив суд, це буде приблизно 7 000,00 грн. в місяць і позивачка буде змушена звертатись за допомогою до вітчима, як члена сім`ї її матері або припинити навчання. 
Між тим, як зазначає позивачка, її власний батько – відповідач по справі, щомісяця надає допомогу повнолітньому сину своєї дружини - пасинку, посилається у відзиві на позовну заяву на ту обставину, що сплачує за навчання пасинку, а отже, не заперечує свою платоспроможність. 
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів відповідачу, третя особа ОСОБА_3 , підтверджує обставини викладені в апеляційній скарзі, просить її задовольнити. На підтвердження погіршення свого матеріального стану надає довідку про доходи № 10/4669 від 10.10.2024, за період з 01.07.2024 по 31.08. 2024.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_1 , батьками якої є відповідач ОСОБА_2 та третя особа – ОСОБА_4 (а.с.3)
12 травня 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано.
18 вересня 2021 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та набула прізвище " ОСОБА_7 " (а.с. 8).
ОСОБА_3 працює електромонтером з обслуговування підстанції ПАТ "ІнГЗК" та її заробітна плата за період з березня 2024 року по травень 2024 року склала 32 360,83 грн.(а.с.7).
ОСОБА_1 навчається на першому курсі Національного транспортного університету на денній формі навчання, за рахунок коштів фізичних осіб, термін завершення навчання – 30 червня 2027 року. Загальна вартість навчання становить 104 000,00 грн.
Позивачкою на рахунок Національного транспортного університету 23 серпня 2023 року та 19 січня 2024 року було сплачено за гуртожиток 8 000,00 грн, а також за навчання 26 000,00 грн.
10 жовтня 2014 року відповідач зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , яка є матір`ю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається в Дніпровському державному аграрно-економічному університеті та мати сплачує вартість його навчання.
За адресою: АДРЕСА_1 була здійснена оплата комунальних платежів з січня по квітень 2024 року.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ щодо зареєстрованих транспортних засобів, відповідач з 20 липня 2019 року є власником автомобілю ОСОБА_10 , 2008 року випуску.
Як видно із Акту про проживання від 27 липня 2024 року з 2012 року і по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 мешкають: ОСОБА_2 , ОСОБА_11 та її син ОСОБА_9 , 2006 року народження (а.с. 37).
З виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ревматологічного відділення КП "Криворізька міська клінічна лікарня" №2" МКР ОСОБА_2 , з 26 грудня 2022 року по 05 січня 2023 року, перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хронічної ревматичної хвороби серця, міокартидичного кардіосклерозу, фіброзу АК, МК. АО, МК,ТК-регургітація І ст. (а.с. 50-51).
Як видно із наказу ПрАТ "ІнГЗК" № 603 від 01 липня 2023 року зупинено технологічний цикл з 02 липня 2024 року, у зв`язку з чим, розпорядженням затверджено змінений графік роботи працівників цеху ЦМП (а.с. 54-57).
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з моменту подання позову, тобто з 04 липня 2024 року, і до закінчення навчання – 30 червня 2027 року, суд першої інстанції виходив з доведення факту потреби позивачки в матеріальній допомозі з боку батька, з урахуванням того, що позивачка ОСОБА_1 здобуває професійну освіту, заняття проводяться щоденно, позивачка після досягнення повноліття, у зв`язку із денним навчанням має істотне обмеження заробляти кошти для власного забезпечення, та наявності у відповідача ОСОБА_2 реальної можливості надавати допомогу повнолітній дитині, у зв`язку з здобуттям нею освіти, у визначеному судом розмірі.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано  Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків,  опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
У силу положень ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Скориставшись своїм правом, передбаченим вищезазначеною нормою закону, позивачка звернулась до суду із даним позовом.
Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Частиною 2 ст.199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»  судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Судом встановлено, що на даний час позивачка ОСОБА_1 навчається в Національному транспортному університеті за денною формою навчання за кошти фізичних осіб, 1 курс, здобуває ступень бакалавра у групі МО – I – 1 за спеціальністю 073 «Менеджмент», ОПП «Менеджмент організацій та адміністрування», з терміном навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027, тобто, продовжує навчання на денній формі та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батьків, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, витратами на навчання (канцелярські товари), харчуванням, одягом та взуттям, тощо.
При цьому, колегія суддів зазначає, що витрати позивачки ОСОБА_1 на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання, будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує певних коштів.
Згідно з ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела відповідача, що утворюють його дохід, але відповідачем до суду не було надано доказів на підтвердження його доходу, окрім, наданого зміни графіку роботи, згідно наказу ПрАТ «ІнГЗК» від 01.07.2024 за № 603 «Про зупинку технологічного циклу ПрАТ «ІнГЗК».
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом не було враховано, що відповідач щомісяця надає допомогу повнолітньому сину своєї дружини - пасинку, сплачує за його навчання, до уваги колегіє суддів не приймаються, оскільки не можуть свідчити про можливість надавати матеріальної допомоги повнолітній дочці у зв`язку з продовженням навчання, у розмірі більшому, ніж визначено рішенням суду першої інстанції.
Колегія суддів звертає увагу на те, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є сталим і може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року - залишити без задоволення.
Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 05 листопада 2024 року.
Головуючий: 
Судді: