КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №33/824/3495/2024
справа №363/656/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року                                                                                               м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,-
 
встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №567381 від 26 січня 2024 року, ОСОБА_1 26 січня 2024 року о 23 годині 25 хвилин на а/д М09 Тернопіль - Львів - Рава-Руська 186 км, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , повторно протягом року керувала транспортним засобом без права керування транспортним засобом, а саме була позбавлена права керування Вишгородським районним судом Київської області від 20 квітня 2023 року, повторно протягом вчинила правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП. Порушила вимоги пункту 2.1 (а) ПДР України.
Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 5 років, без конфіскації автомобіля Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 .
Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, що містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи.
Посилається на розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що є порушенням засад адміністративного судочинства.
Посилається на порушення судом першої інстанції прав особи, визначених статтею 268 КУпАП.
Вказує на відсутність доказів повторності вчинення адміністративного правопорушення протягом року. Матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП за період з лютого 2023 року по лютий 2024 року.
Відтак, застосування санкції передбаченої частиною 5 статті 126 КУпАП є протиправною.
Мотивуючи наведеним, просить суд постанову Вишгородського районного суду Київської області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Вирішуючи питання за клопотанням ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує таке.
В обґрунтування поданого клопотання вказує, що справу розглянуто за відсутності ОСОБА_1 . Вказує, що не була присутньою у судовому засіданні у зв`язку із перебуванням за кордоном. Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала 03 травня 2024 року.
Мотивуючи наведеним, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 26 квітня 2024 року.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
З матеріалів справи установлено, що оскаржувана постанова прийнята за відсутності ОСОБА_1 .
Відповідно до даних довідки про доставку повідомлення в додатку "Viber" судова повістка про виклик до суду на судове засідання, призначене на 14 березня 2024 року, доставлено отримувачу 05 березня 2024 року.
13 березня 2024 року ОСОБА_1 направлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням за кордоном.
Відповідно до даних закордонного паспорту ОСОБА_1 в день судового засідання перебувала за кодоном.
Згідно розписки  копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала 03 травня 2024 року.
За установлених обставин, ураховуючи поважність не прибуття в судове засідання, ту обставину, що апеляційну скаргу на постанову подано протягом 10 днів з дня отримання копії постанови, апеляційний суд уважає, що з метою забезпечення права доступу до правосуддя за можливе поновити строк на апеляційне оскарження.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки не повідомляла.
З матеріалів справи установлено, що у судові засідання, призначені на 17 липня 2024 року, 04 вересня 2024 року та на 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 не з`являлась. Судові повістки, адресовані ОСОБА_1 , повертались на адресу Київського апеляційного суду у зв`язку із відсутністю адресата, а також з відміткою про відмову адресата від отримання судової повістки.
Відповідно до статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Апеляційний суд уважає, що ОСОБА_1 , звернувшись із апеляційною скаргою, недобровісно ставиться до своїх процесуальних обов`язків, тривалий час станом справи не цікавиться, уникає отримання судових повісток, відтак суд ухвалив розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Статтею 1 КУпАП визначено:
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 9 КУпАП визначено:
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Статтею 10 КУпАП визначено:
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 11 КУпАП визначено:
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Статтею 23 КУпАП визначено:
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтею 126 КУпАП унормовано:
Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, -
тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком "Діти"; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та "Про перевезення небезпечних вантажів" (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції зробив висновок про наявність вини ОСОБА_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №567381 від 26 січня 2024 року, ОСОБА_1 26 січня 2024 року о 23 годині 25 хвилин на а/д М09 Тернопіль - Львів - Рава-Руська 186 км, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis, HJF 082, повторно протягом року керувала транспортним засобом без права керування транспортним засобом, а саме була позбавлена права керування Вишгородським районним судом Київської області від 20 квітня 2023 року, повторно вчинила правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП. Порушила вимоги пункту 2.1 (а) ПДР України (а.с.1).
Відповідно до даних довідки, складеної інспектором ВАП УПП у Львівській області ДПП від 31 січня 2024 року, згідно інформаційного порталу Національної поліції України, ОСОБА_1 притягалась 24 липня 2023 року УПП у м. Києві до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень (а.с. 4).
Постановою БАА №574579 від 26 січня 2024 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП (а.с. 5).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині повторності вчинення адміністративного правопорушення, апеляційний суд зазначає про таке.
Відповідно до пункту 1 розділу VII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція №1395), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 повторним відповідно до статті 35 КУпАП визнається вчинене особою протягом року однорідне правопорушення, за яке її вже було піддано адміністративному стягненню.
Відповідно до пунктів 4-5 розділу VII Інструкції №1395 поліцейський, який подає матеріали до розгляду, готує довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, отримання (неотримання) особою за місцем її проживання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а за матеріалами про адміністративні правопорушення, передбачені частинами другою та третьою статті 130 КУпАП, - довідку про належність транспортного засобу.
У разі встановлення повторності правопорушення до протоколу (якщо протокол складається) долучається довідка, у якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення.
Матеріали цивільної справи містять довідку, складену інспектором ВАП УПП у Львівській області ДПП від 31 січня 2024 року, згідно даних якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягалась 24 липня 2023 року УПП у м. Києві до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400,00 гривень (а.с. 4).
За установлених обставин, матеріали справи містять належні докази на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, працівниками поліції обґрунтовано складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, а судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на наведене, апеляційний суд робить висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови Вишгородського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року - без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Вишгородського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 14 березня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

 
 
Суддя                                                                                     Н.В. Поліщук