ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                          
 
07 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 824/109/22
 
провадження № 61-10898ав24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
учасники справи: 
заявник (боржник) -Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»,
суб`єкт оскарження -головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,
заінтересовна особа (стягувач) -Zentrum Solutions AG,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду                        (м. Київ, проспект Повітряних Сил, 28) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року у складі судді Кафідової О. В., у справі за скаргою Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заінтересована особа (стягувач): Zentrum Solutions AG,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст вимог скарги
 
У липні 2024 року Акціонерне товариство (далі - АТ) «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» подало до апеляційного суду, як суду першої інстанції, скаргу на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заінтересована особа (стягувач): Zentrum Solutions AG, в якій просило: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С. В. щодо винесення постанов від 10 липня 2024 року, а саме: № НОМЕР_1 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 824/109/22, виданого 20 червня           2023 року Київським апеляційним судом на суму 496 069,74 євро; № НОМЕР_1 про приєднання виконавчого провадження № НОМЕР_1 до зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_3; № НОМЕР_2 про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 824/109/22, виданого 20 червня 2023 року Київським апеляційним судом на суму 500 євро; № НОМЕР_2 про приєднання виконавчого провадження № НОМЕР_2 до зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_3.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду, як суду першої інстанції
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на дії та рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, заінтересована особа (стягувач): Zentrum Solutions AG.
 
Ухвала апеляційного суду, як суду першої інстанції, мотивована тим, що Київським апеляційним судом не ухвалювалось рішення у справі за позовом                                      Zentrum Solutions AG до АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості за контрактом від 15 жовтня 2019 року № 53-129-01-19-01968, а лише було визнано і надано дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу у справі № 140/2021.
Окрім того, рішення Міжнародного комерційного арбітражу від 31 січня 2022 року не було ухвалене відповідно до норм ЦПК України, а тому відповідно до статті 447 ЦПК України скарги на дії посадових осіб органу державної виконавчої служби не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
Крім того, законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій. У такому випадку згідно із частиною першою статті 287 КАС України відповідні спори належать до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
 
У липні 2024 року АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» подало до Верховного Суду, як суду апеляційної інстанції, апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до Київського апеляційного суду.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
 
Апеляційна скаргу обґрунтована тим, що апеляційний суд, як суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку, що скарга не підлягає розгляду в Київському апеляційному суді, оскільки саме цей суд видав виконавчі листи на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражу від 31 січня 2022 року, а справа про визнання рішення міжнародного арбітражу та видача виконавчих листів розглядалася саме за правилами ЦПК України. Отже, саме цьому суду підсудна справа.
Висновки суду про те, що скарги на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, розглядаються адміністративним судом, є помилковими, оскільки у цьому випадку оскаржуються рішення про відкриття виконавчого провадження та похідні - про приєднання до зведеного, а не дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні.
 
Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
 
У вересні 2024 року Zentrum Solutions AG подало до Верховного Суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що викладені в ній доводи не спростовують висновків Київського апеляційного суду, апеляційний суд, як суд першої інстанції ухвалив судове рішення з правильним застосуванням норм процесуального права, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану                    ухвалу суду - без змін.
 
Надходження апеляційної скарги до суду 
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 серпня 2024 року у складі колегії суддів:                    ОСОБА_1. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на ухвалу Київського апеляційного суду  від 17 липня 2024 року.
 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 жовтня 2024 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А. у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_1 .
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2024 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.
 
Позиції учасників процесу в суді
 
Представники АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. 
 
Представник Zentrum Solutions AG у судове засідання не з`явився, хоча був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за його відсутності (частина друга статті 372 ЦПК України).
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду, як суду апеляційної інстанції
 
Згідно із частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів 
та вимог апеляційної скарги.
 
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним 
і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржуване судове рішення апеляційного суду, як суду першої інстанції, не відповідає указаним вище вимогам закону.
 
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
 
Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
 
Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
 
Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», якою урегульовано особливості виконання кількох рішень, у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження стосовно такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.
 
За зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якого судочинства і якими судами вони ухвалені. 
 
Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, оскаржуються за правилами адміністративного судочинства.
 
Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження                № 14-19цс18), від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17 (провадження                          № 12-213гс18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 927/395/13 (провадження                          № 12-189гс18) та у справі № 5028/16/2/2012 (провадження № 12-192гс18),                               від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18),                         від 13 лютого 2019 року у справі № 808/2265/16 (провадження № 11-1334апп18) та від 10 квітня 2019 року у справі № 908/2520/16 (провадження № 12-30гс19).
 
У цій справі оскаржуються рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С. В. про відкриття виконавчих проваджень, та про приєднання їх до зведеного виконавчого провадження, тобто не під час вчинення виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні.
 
Отже, у цій справі відсутні докази того, що виконавець вчиняв дії у зведеному виконавчому провадженні, в якому об`єднано виконання рішень, постановлених за правилами різних юрисдикцій, а тому підстав для відмови у відкритті провадження у справі у Київського апеляційного суду, як суду першої інстанції, не було. 
 
Висновки апеляційного суду, як суду першої інстанції на те, що ним не ухвалювалося судове рішення по суті спору у цій справі, а тільки було визнано і надано дозвіл на виконання рішення міжнародного арбітражу, а також те, що таке рішення було ухвалено не відповідно до норм ЦПК України, тому він не уповноважений розглядати скарги на дії державного виконавця, є помилковими.
 
У статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється державною виконавчою службою, у пунктах 1, 11, 2 частини першої перераховано виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; а у пункті 7 частини першої перераховані і рішення інших державних органів та рішення Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
 
При визначенні юрисдикційності справи за заявою  про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно встановитина підставі яких виконавчих документів здійснюється виконавче провадження.
 
Якщо виконавче провадження відкрито і примусове виконання здійснюється державною виконавчою службою або приватним виконавцем на підставі документів, передбачених у пунктах 1, 11, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судових наказів; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом, ? заяви та скарги розглядаються судом, який видав рішення, що перебуває на примусовому виконанні.
 
Такий правовий висновок неодноразово викладався Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах: від 12 вересня 2018 року у справі № 442/2270/17-ц,                 від 20 вересня 2018 року у справі № 324/1018/17 і від 05 грудня 2018 року у справі № 422/2248/17.
 
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, 
що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу 
для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами 
для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, 
і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції 
є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
При цьому, судові витрати у справі не розподіляються, оскільки такий розподіл має бути здійснено при вирішенні справи по суті.
 
Керуючись статтями 24, 268, 351, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» задовольнити.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 17 липня 2024 року скасувати, а справу направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                     Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник