Справа № 154/1105/24 	Головуючий у 1 інстанції: Лутай А. М. 	
Провадження № 22-ц/802/985/24  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
22 жовтня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Шевчук Л. Я.,
з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 липня 2024 року,
В С Т А Н О В И В :
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.
Покликалася на те, що 04 лютого 2016 року між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» шляхом підписання заяви № 5021034949 було укладено кредитний договір, за умовами якого товариство надало їй кредит у сумі 182 718 грн 45 коп., строком на 48 місяців, зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі, визначеному договором. На забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між ними 04 лютого 2016 року було укладено нотаріально посвідчений договір застави транспортного засобу – автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель LT35, тип вантажний фургон-В, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Крім того позивач зазначала, що 31 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. було вчинено виконавчий напис за реєстраційним № 737, яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно – вищевказаний автомобіль, що належить їй на праві власності, на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в рахунок задоволення його вимог як кредитодавця у розмірі 143 696 грн 73 коп., за період з 16 жовтня 2018 року по 21 жовтня 2019 року, та стягнути з неї плату за вчинення виконавчого напису в сумі 2500 грн.
Даний виконавчий напис був пред`явлений відповідачем до виконання приватному виконавцю виконавчого округу Волинської області Пирозі С. С., який 24 квітня 2020 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 61901518 та розпочав його примусове виконання. Після чого ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 березня 2024 року в цивільній справі про зміну стягувача у вказаному виконавчому провадженні було замінено первісного стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на відповідача у даній справі ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт».
Також вказувала, що вищезазначений виконавчий напис нотаріус вчинив без належної перевірки безспірності грошової вимоги кредитодавця, не повідомивши її як боржника про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, а також без дотриманням вимог щодо його вчинення на підставі саме нотаріально посвідченого кредитного договору, який був укладений у простій письмовій формі.
Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд визнати виконавчий напис, вчинений 31 березня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О., зареєстрований за № 737, таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Легкобита С. О. від 31 березня 2020 року (реєстровий номер №737) в рамках виконавчого провадження ВП №61901518, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С. С., які були застосовані за ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27 березня 2024 року. 
Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене судом з порушенням норм як матеріального так і процесуального права, а зроблені ним висновки не відповідають обставинам справи та наявним у ній доказам.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.
Колегія суддів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, оскільки їх неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис відповідно до пункту 1 Переліку документів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, діяв правомірно та в межах повноважень, наданих чинним законодавством. Також суд вважав, що позивач, звернувшись з цим позовом, не довела наявність спору щодо кредитної заборгованості, а саме: щодо її розміру, строків, за які вона нарахована, тощо, і не надала жодних доказів на підтвердження цих обставин.
Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.
Встановлено, що 04 лютого 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви № 5021034949 було укладено кредитний договір, відповідно до якого товариство надало позивачу кредит в сумі 182 718 грн 45 коп., зі сплатою: 2% - початкового проценту від суми кредиту, 2,39 % - щомісячних процентів від суми кредиту, 9,99 % - річних процентів від суми боргу за договором та щоденної пені - 0,3% від загальної суми прострочення, строком на 48 місяців (а. с. 68).
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 04 лютого 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено договір застави (транспортного засобу), посвідчений приватним нотаріусом Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаницею А. І., за реєстровим № 126, предметом якого є автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель LT35, тип вантажний фургон-В, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу (а. с. 76-77).
Крім того встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С. О. 31 березня 2020 року було вчинено виконавчий напис, за реєстраційним № 737, яким запропоновано звернути стягнення на рухоме майно – зазначений вище автомобіль, що належить на праві власності позичальнику ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у рахунок задоволення вимог останнього за кредитним договором від 04 лютого 2016 року, у розмірі 143 696 грн 73 коп., з  яких: заборгованість за тілом кредиту – 72 932 грн 95 коп.; заборгованість за річними процентами - 6608 грн 24 коп.; заборгованість за щомісячними процентами – 47 614 грн 17 коп.; сплата штрафу – 16 541 грн 37 коп., за період з 16 жовтня 2018 року по 21 жовтня 2019 року, та стягнуто з позивача плату за вчинення виконавчого напису в сумі 2500 грн (а. с. 11).
24 квітня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. було відкрито виконавче провадження № 61901518 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а. с. 12-13).
З наявних в матеріалах справи копій договору відступлення прав вимоги № 20230202 від 02 лютого 2023 року та договору відступлення прав за договорами застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. 02 лютого 2023 року, за реєстровим № 32, слідує, що ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило та передало, а ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» прийняло та набуло право вимоги до боржників, в тому числі до позивача ОСОБА_1 , за кредитним договором та всі права за договором застави, який забезпечує виконання кредитних зобов`язань останньою (а. с. 45-49, 60-61).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право. Проте, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, що є підставою нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.
Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналіз наведених вище правових норм дає підстави вважати, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19).
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком.
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.
Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».
Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).
У справі, яка переглядається, встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 31 березня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Враховуючи, що укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та позивачем  ОСОБА_1 кредитний договір, який наданий кредитодавцем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, на що суд першої інстанції увагу не звернув, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов його вчинення, а саме щодо подання стягувачем належних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Вказаний висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду який викладено, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 08 серпня 2022 року у справі № 752/16820/19 (провадження № 61-20408св21), від19 жовтня 2022 року у справі № 278/2416/21 (провадження № 61-5756св22).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 є обґрунтованими, а оскаржуване ним рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 липня 2024 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Таким чином, рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи і як наслідок неправильним застосуванням норм матеріального права, в силу вимог ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з цим, з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на користь позивача  ОСОБА_1 підлягає стягненню 3072 грн на відшкодування сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись статтями 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога Сергій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 31 березня 2020 року і зареєстрований в реєстрі за номером 737 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем про звернення стягнення на автомобіль належний ОСОБА_1 для погашення заборгованості за кредитним договором, який укладений шляхом підписання заяви 04 лютого 2016 року.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3072 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий

Судді