ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 204/10699/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,     
секретар Корсун Ю.В.
за участі представника позивача Лавренкова О.В. 
відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференцзв`язку)
представника відповідача Вишневського А.А. (в режимі відеоконференцзв`язку),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вишневського Андрія Анатолійовича на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року (суддя Дубіжанська Т.О.) у справі № 204/10699/24 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу № 6 у місті Дніпрі до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу № 6 у місті Дніпрі (далі – ГУ ДМС) звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, (далі – ПТПІ) терміном на шість місяців з 08 листопада 2024 року по 08 травня 2025 року.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року позов задоволено, продовжено строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на шість місяців з 8 листопада 2024 року до 8 травня 2025 року.
В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду, викладеним в рішенні, обставинам справи, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Вказує, що судом першої інстанції порушено право відповідача на захист, адже відповідач написав заяву про надання йому безкоштовної правової допомоги та просив суд дочекатися вирішення цього питання, проте справа розглянута судом першої інстанції без участі адвоката.
Також зазначає, що позивачем не надано доказів, що відповідач ухиляється від ідентифікації.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. 
В судовому засіданні відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 прибув на територію України в 2005 році в приватних справах, з того часу територію України не покидав, що підтверджено відсутністю інформації у веб-інтерфейсі інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан», оскільки дана система зберігає інформацію за останні п`ять років). 
За обліками ГУ ДМС у Дніпропетровській області відповідач із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався. Інформація щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, отримання або скасування дозволу на імміграцію, документування посвідкою на постійне проживання відносно останнього відсутня.
Згідно з довідкою про особу, виданої 08 травня 2024 року відділом № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянином Російської Федерації, документ, що посвідчує особу у нього відсутній, так само як інформація про особу за обліками ДМС.
3 травня 2022 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 003280 за ч. 1 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду якого Нікопольським відділом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області винесено постанову серії ПН МДН № 003272, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.
3 травня 2022 року головним спеціалістом Нікопольського відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, згідно з яким вирішено повернути до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , також зобов`язано його покинути територію України у термін до 01 червня 2022 року. 
7 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 006207 за ч. 2 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду якого відділом № 16 у м. Нікополі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області винесено постанову серії ПН МДН № 006198, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.
7 травня 2024 року головним спеціалістом відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області постановлено рішення № 6 про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 
8 травня 2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії МДН № 000150 за ч. 2 ст. 203 КУпАП, за результатами розгляду якого постановлено рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина РФ ОСОБА_1 ..
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2024 року по справі № 204/4672/24 затримано та поміщено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України. 
ГУ ДМС у Дніпропетровській області за вих. № 1201.17.2/19456 від 03.06.2024 року та за вих. № 1201.17.2/33784 від 02.10.2024 року з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення з України направлені повідомлення заінтересованого органу до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців ДМС України про здійснення опитування ОСОБА_1 .
Відповідно до акту опитування громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 від 25 червня 2024 року та 9 жовтня 2024 року відповідач відмовився співпрацювати з ГУ ДМС у Дніпропетровській області з метою забезпечення виконання рішення про примусове видворення, паспорт громадянина РФ у нього відсутній, бажання залишати територію України та повертатись до РФ не має.
Оскільки встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2024 року по справі № 204/4672/24 шестимісячний строк затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 спливає 8 листопада 2024 року, однак у вищезазначений строк забезпечити його примусове видворення за межі території України не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю співпраці з боку відповідача, врахувавши неможливість ідентифікувати іноземця та забезпечити примусове видворення,  незаконність перебування відповідача в Україні, ухилення від добровільного виїзду, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність продовжити строк затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, відповідача терміном на шість місяців, тобто з 8 листопада 2024 року по 8 травня 2025 року.
Суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав про продовження терміну затримання відповідача, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2024 року в справі № 204/4672/24, яке набрало законної сили 27 травня 2024 року, задоволено позов ГУ ДМС в Дніпропетровській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 строком на шість місяців з метою ідентифікації особи та забезпечення видворення за межі території України.
Рішенням Нікопольського відділу ГУ ДМС № 8 від 03 травня 2022 року вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22-24).
Рішенням Нікопольського відділу ГУ ДМС № 6 від 07 травня 2024 року (а.с. 29-31) вирішено примусово видворити за межі території України громадянина РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Виходячи з протоколу про адміністративне затримання від 08 травня 2024 року МДН № 000150 та рішення про поміщення до ПТПІ, ОСОБА_1 затриманий 08 травня 2024 року та поміщений в Миколаївський ПТПІ з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення (а.с. 32-33, 34). 
Станом на час подання цього позову ОСОБА_1 тримається в Миколаївському ПТПІ.
Відповідно до акту опитування ОСОБА_1 від 25 червня 2024 року та 9 жовтня 2024 року паспорт громадянина Російської Федерації у відповідача відсутній, бажання залишати територію України та повертатись до Російської Федерації він не має (а.с. 79-80).
Згідно з довідкою відділу № 6 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області (а.с. 11) ОСОБА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянином Російської Федерації, документ, що посвідчує особу у нього відсутній, так само як інформація про особу за обліками ДМС (а. с. 11).
Спірним під час апеляційного перегляду справи є наявність підстав для продовження терміну тримання іноземця в ПТПІ задля ідентифікації та забезпечення виконання рішення про примусове видворення.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI).
Частиною першою статті 26 Закону №3773-VI встановлено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) . У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Абзацом першим частини першої статті 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
За положеннями частини третьою статті 30 Закону №3773-VI центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Як встановлено частиною четвертою статті 30 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.
Частиною першою статті 289 КАС України, яка встановлює особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства, в редакції, чинній на час подання цього позову, передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;
2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;
4) зобов`язання внести заставу.
Згідно з частиною одинадцятою статті 289 КАС строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до частини дванадцятої статті 289 КАС про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
В цьому випадку метою продовження строку затримання та перебування в ПТПІ відповідача є ідентифікація особи та забезпечення видворення за межі території України.
Відповідно до частини тринадцятої статті 289 КАС умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Виходячи з приведених норм процесуального права, підставою для застосування судом до іноземця або особи без громадянства такого заходу, як затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України, та, відповідно, продовження строку дії цих заходів є:
1) ймовірність того, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 
2) якщо існує ризик його (її) втечі; 
3) у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України.
Судом встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній будь-який паспортний документ, а належність його до громадянства Російської Федерації не підтверджена.
Тобто особа відповідача фактично не ідентифікована, а належність його до громадянства будь-якої країни не підтверджена.
Відповідач не має документу, що дає право на виїзд з України.
Позивачем з країни походження відповідача (Російська Федерація) не може бути отримана інформація чи документи, необхідні для ідентифікації особи ОСОБА_1 . 
Відтак, наявні передбачені вимогами законодавства підстави для продовження строку затримання та перебування в ПТПІ відповідача з метою ідентифікація особи та забезпечення видворення за межі території України.
Доводи апелянта, що позивачем не надано доказів, що відповідач ухиляється від ідентифікації, не спростовують доведеності факту наявності підстав для продовження строку затримання та перебування відповідача в ПТПІ, адже саме з метою ідентифікації особи та забезпечення виконання рішення про видворення за межі території України необхідно продовжити такий строк. 
Суд приймає доводи апелянта про порушення судом першої інстанції права відповідача на користування правовою допомогою, проте це порушення, з огляду на обґрунтованість позовних вимог, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що оскільки у відповідача як особи, відносно якої прийнято рішення про примусове видворення, відсутній документ, що дає право на виїзд з України, особу відповідача фактично не ідентифіковано, наявні передбачені вимогами законодавства підстави для продовження терміну тримання в ПТПІ з метою ідентифікація особи та забезпечення видворення за межі території України.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вишневського Андрія Анатолійовича на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року у справі № 204/10699/24 залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року у справі № 204/10699/24 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі відділу № 6 у місті Дніпрі до ОСОБА_1 про продовження строку затримання та перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати проголошення 12 грудня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12 грудня 2024 року. 
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов