ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 629/4971/24 Головуючий 1 інстанції: Харабадзе К.Ш.
Провадження №: 33/818/1422/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.5 ст.126 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві  ОСОБА_1 , без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності –   ОСОБА_2 , без участі його захисника, за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_2 на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2024 року, - 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаною постановою      ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу, а також стягненона користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2024 о 09 год. 20 хв. ОСОБА_2 , який протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП, в АДРЕСА_2 , керував мопедом ALPHA, без номерного знаку, не зареєстрованому у встановленому законом терміну, також не маючи права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
На думку суду першої інстанції, вказані обставини підтверджуються доданими з протоком серії ААД № 838403 від 12.08.2024 про адміністративне правопорушення доказами: довідкою старшого інспектора САП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, посвідченням водія, талоном реєстрації транспортного засобу, відеозаписом на диску CD-R.
Таким чином, суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 винним в адміністративному правопорушенні за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2024 року, вказану постанову скасувати, провадження по справі відносно ОСОБА_2 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги правопорушник зазначає, що, по-перше, з відеозапису поліцейських спростовується факт його керування мопедом 12.08.2024 року, а на відео чітко відображено, що мопед він лише вів за собою. По-друге, відсутнє підтвердження повторності вчинення даного адміністративного правопорушення, що впливає на кваліфікацію за відповідними ч.ч. ст. 126 КУпАП. 
Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що суд першої інстанції повно не з`ясував обставини справи, тому вважає постанову незаконною та просить її скасувати.
Пропущення строків оскарження постанови суду першої інстанції мотивує тим, що його представник-адвокат Смірнова Н.А. отримала повний доступ до матеріалів справи лише 05 вересня 2024 року, після укладення угоди для захисту своїх прав та інтересів.
Позиції учасників апеляційного провадження 
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ані захисник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив, жодних клопотань до суду не надійшло.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України» згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням пункту 1 статті 6 даної Конвенції.
Верховним Судом в пункті 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі.
       Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд завчасно повідомляв апелянта про дату, час і місце судового засідання. При розгляді справ даної категорії явка учасників при апеляційному перегляді не є обов`язковою.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у провадженні не є перешкодою для розгляду справи.
Виходячи з цього судом апеляційної інстанції прийнято рішення про розгляд справи за відсутності правопорушника чи його захисника.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
П. 1.3 Правил дорожнього руху (далі – ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Приписами ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту вчинення певного діяння такою особою та наявність в діянні цієї особи, що є суб`єктом правопорушення, всіх обов`язкових ознак складу певного адміністративного правопорушення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №838403 12.08.2024 року о 09 год. 20 хв. ОСОБА_2 , який протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 126 КУпАП, в АДРЕСА_2 , керував мопедом ALPHA, без номерного знаку, не зареєстрованому у встановленому законом терміну, також не маючи права керування таким транспортним засобом, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП
Повторність вчиненого діяння відповідно до ч.5 ст. 126 КУпАП підтверджується довідкою старшого інспектора САП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області Сергія Шуліки, наданою в Лозівський міськрайонний суд в тому, що згідно бази ІПНП МВС України встановлено, що громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 притягався Лозівським РВП ГУНП в Харківській області за ч.2 ст.126 КУпАП, і постановою від 07.03.2024 року на нього було накладено стягнення у виді штрафу 3400 грн. Цей факт спростовує доводи апелянта про відсутність доказів повторності вчиненого ним діяння та вказує на протилежне.
Крім того, при дослідженні відеозапису, що долучений до матеріалів справи, чітко вбачається, що на початку фіксації в момент затримання правопорушника останній злізав з мопеда, що не узгоджується з доводами апелянта про те, що він просто вів мопед за собою. Крім того, на голові в нього був одягнутий шолом, а його поведінка вказувала на те, що він щойно керував вказаним транспортним засобом.
На думку суду апеляційної інстанції, вина ОСОБА_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 838403 від 12.08.2024;
- довідкою старшого інспектора САП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції Сергія Шуліки;
- посвідченням водія;
- талоном реєстрації транспортного засобу;
- відеозаписом на диску CD-R.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_2 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП. 
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП. 
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП в діях ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені.
У рішенні ЄСПЛ № 980_360 по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» від 21 01 1999 вказується, що у рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. 
З вище зазначеного випливає, що інші доводи та пояснення правопорушника в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. 
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП і, враховуючи характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпеки - дані правопорушення являються грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожують їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, суд першої інстанції правильно призначив адміністративне стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, - задовольнити, поновивши вказаний строк як пропущений з поважних причин.
Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 серпня 2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу правопорушника, - залишити без задоволення.
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.
Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило