ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
11 грудня 2024 року
м. Київ
 
справа № 753/3275/23
провадження № 61-5035св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач),                 Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - керівник Дарницької окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради,
відповідачі: Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року у складі судді Сирбул О. Ф. та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Гаращенка Д. Р., Сушко Л. П.,
Короткий зміст позовних вимог
1.            У березні 2023 року керівник Дарницької окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду із позовом до Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, свідоцтва про право власності та витребування майна.
2.            Позов обґрунтовано тим, що Дарницькою окружною прокуратурою міста Києва в ході здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 42022102020000106 від 09 вересня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України, встановлено факт незаконного відчуження квартири АДРЕСА_1 . Квартира є комунальною власністю територіальної громади міста Києва.
3.            У ході досудового розслідування встановлено, що 30 грудня 2005 року між заступником голови Київської міської державної адміністрації - начальником Головного управління житлового забезпечення Голиця М. М. та головою Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації Лага В. А. укладено акт № 743, згідно якого у розпорядження адміністрації перейшло 5 квартир, у тому числі квартира АДРЕСА_2 .
4.            Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 660 від 27 червня 2007 року новозбудованому житловому будинку на діл. АДРЕСА_3 . На підставі розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 1395 від 16 жовтня 2006 року ОСОБА_3 видано ордер № 003446 серії Б на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 34,92 кв. м.
5.            Між Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду (наймодавцем) та ОСОБА_3 (наймачем) 12 вересня 2007 року укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, предметом якого є надання наймодавцем наймачу і члену її сім`ї - сину ОСОБА_4 у безстрокове користування вищевказаної квартири. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим наймачем квартири за раніше укладеним договором визнано її сина ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
6.            Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року у справі № 753/12080/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання членом сім`ї наймача квартири та визнання наймачем квартири. Визнано за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням - двокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_4 .
7.            Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 753/12080/18. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання Київської міської ради про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
8.            Згідно наказу комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» № 14 від 10 березня 2021 року «Про зміну договору найму жилого приміщення» переведено особовий рахунок на кв. АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю попереднього наймача ОСОБА_4 , а також на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/12080/18 від 28 жовтня 2019 року.
9.            В подальшому представник ОСОБА_1 18 серпня 2021 року звернулася до Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації щодо приватизації указаної вище квартири, долучивши до заяви, в тому числі, рішення суду у справі № 753/12080/18.
10.         Наказом відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 58454 від 27.08.2021 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 » прохання наймача ОСОБА_1 щодо приватизації квартири задоволено та передано квартиру АДРЕСА_1 останній у приватну власність. На підставі даного наказу Відділом з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації 27 серпня 2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво серії СТЕ № 073649 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
11.         Відповідно до договору дарування від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відчужила дану квартиру ОСОБА_5 .
12.         В подальшому ОСОБА_5 05 листопада 2021 року уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу № 10284 спірної квартири.
13.         Водночас постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі №  753/12080/18 задоволено касаційну скаргу Київської міської ради, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
14.         Враховуючи вищевикладене прокурор просив суд: 
визнати незаконним та скасувати наказ Відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 58454 від 27 серпня 2021 року, яким задоволено прохання ОСОБА_1 та передано квартиру АДРЕСА_1 у приватну власність ОСОБА_1 ;
визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 27 серпня 2021 року, виконане на бланку СТЕ 073649, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 72,2 кв. м, на праві приватної власності належить ОСОБА_1 ; 
витребувати від ОСОБА_2 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради квартиру АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248318880000.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
15.         Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, позов задоволено.
16.         Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що ОСОБА_1 стала наймачем спірної квартири та в подальшому приватизувала її на підставі рішення місцевого суду, яке залишено без змін постановою апеляційного суду, у справі № 753/12080/18, що свідчить про відсутність волевиявлення дійсного власника на відчуження майна. 
17.         Разом із тим, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 753/12080/18 скасовані постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року, якою також відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, тому суди дійшли висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування наказу Відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 58454 від 27 серпня 2021 року та визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 27 серпня 2021 року, виконане на бланку СТЕ 073649.
18.         Також суди, вирішуючи спір, дійшли висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, для витребування спірного майна від добросовісного набувача ОСОБА_2 , оскільки реєстрація квартири за останнім, яка є об`єктом комунальної власності, позбавляє територіальну громаду можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке є комунальною власністю територіальної громади.
19.         При цьому суди зазначили, що правовідносини з вибуття об`єкта із комунальної власності становлять суспільний інтерес, а тому не вбачається невідповідності втручання держави у право власності ОСОБА_2 критеріям неправомірного втручання у право особи на мирне володіння майном.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
20.         У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 .
21.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
22.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
23.         У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог.
24.         Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 12 березня 2019 року у справі № 8911/3594/17, від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 2-4352/11, від 13 листопада 2019 року у справі № 645/4220/16-ц, від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16, від 18 березня 2020 року у справі № 199/7375/16-ц, від 20 травня 2020 року у справі № 199/8047/16-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 490/5223/16-ц, від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19, від 01 грудня 2021 року у справі № 463/2340/17, від 14 грудня 2022 року у справі № 462/12525/15-ц, від 01 березня 2023 року у справі № 204/7064/19, від 08 березня 2023 року у справі № 203/18/21 та справі № 204/114/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
25.         Касаційна скарга мотивована тим, що прокурор не надав доказів того, що під час приватизації квартири мало місце порушення вимог закону, приватизація була проведена за волею власника.
26.         Судами не враховано, що держава в особі уповноваженого державного реєстратора, який легітимно виконував делеговані державою функції, зареєструвала та визнала право власності як за ОСОБА_1 , так і подальші переходи права власності на квартиру.
27.         Крім того, прокурором не ставилось питання про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 , виконане на бланку СТЕ 073649.
28.         Листування прокурора з компетентним органом не підтверджує факт засвідчення повноважень, які мав перевірити суд.
29.         Заявник вказує, що під час купівлі-продажу квартири жодних перешкод для набуття нерухомого майна не було, вказані обставини перевірені нотаріусом.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
30.         У червні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 від керівника Дарницької окружної прокуратури м. Києва, у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
31.         Дарницькою окружною прокуратурою міста Києва в ході здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 42022102020000106 від 09 вересня 2022 року за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 190 КК України, встановлено факт незаконного відчуження квартири АДРЕСА_1 . Яка є комунальною власністю територіальної громади міста Києва.
32.         У ході досудового розслідування встановлено, що 30 грудня 2005 року між заступником голови Київської міської державної адміністрації - начальником Головного управління житлового забезпечення Голиця М. М. та головою Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації Лага В. А. укладено акт № 743, згідно якого у розпорядження адміністрації перейшло 5 квартир, у тому числі квартира АДРЕСА_2 .
33.         Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 660 від 27 червня 2007 року новозбудованому житловому будинку на діл. 
АДРЕСА_6 .         На підставі розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 1395 від 16 жовтня 2006 року ОСОБА_3 видано ордер № 003446 серії Б на жиле приміщення - квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 34,92 кв. м.
35.         Між комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду (наймодавцем) та ОСОБА_3 (наймачем) 12 вересня 2007 року укладено договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, предметом якого є надання наймодавцем наймачу і члену її сім`ї - сину ОСОБА_4 у безстрокове користування вищевказану квартиру.
36.          ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим наймачем квартири за раніше укладеним договором визнано її сина ОСОБА_4 .
37.          ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 30 квітня 2015 року.
38.         Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року у справі № 753/12080/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання членом сім`ї наймача квартири та визнання наймачем квартири. Визнано за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням - двокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_4 .
39.         Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі № 753/12080/18. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання Київської міської ради про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.
40.         Разом з тим, згідно наказу комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» № 14 від 10 березня 2021 року «Про зміну договору найму жилого приміщення» переведено особовий рахунок на кв.  АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю попереднього наймача ОСОБА_4 , а також на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва № 753/12080/18 від 28 жовтня 2019 року.
41.         В подальшому, представник ОСОБА_1 18 серпня 2021 року звернулася до Управління (центр) надання адміністративних послуг Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації щодо приватизації указаної вище квартири, долучивши до заяви, в тому числі, рішення суду у справі № 753/12080/18.
42.         Наказом відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 58454 від 27 серпня 2021 року «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 » прохання наймача ОСОБА_1 щодо приватизації квартири задоволено та передано квартиру АДРЕСА_1 останній у приватну власність.
43.         На підставі даного наказу Відділом з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації 27 серпня 2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво серії СТЕ № 073649 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
44.         Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20 жовтня 2021 року внесені відомості про право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2483018880000.
45.         Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 324197750 від 27 лютого 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 за договором дарування від 21 жовтня 2021 року № 4026 відчужила дану квартиру ОСОБА_5 , про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. 05 листопада 2021 року внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
46.         В подальшому, ОСОБА_5 05 листопада 2021 року уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу № 10284 даної квартири, про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. 05 листопада 2021 року внесені відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
47.         Постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 753/12080/18 задоволено касаційну скаргу Київської міської ради, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
48.         Факт належності спірної квартири до власності територіальної громади підтверджується актом № 743 від 30 грудня 2005 року, укладеним між Головним управлінням житлового забезпечення та Деснянською районною у м. Києві державною адміністрацією, а також розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 1395 від 16 жовтня 2006 року. (т. 1, а. с. 23, 26-28).

 
Позиція Верховного Суду
49.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
50.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
51.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
52.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
53.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
Щодо представництва прокурора
54.         Відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
55.         За частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
56.         Згідно зі статтею 6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавці органи. 
57.         Частиною першою статті 18 вказаного Закону передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні.
58.          За змістом статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування. 
59.         3 аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що державою гарантується належне функціонування місцевого самоврядування, матеріальною основою якого є, у тому числі, нерухоме майно, правомочності власника щодо якого від імені територіальної громади виконує відповідна рада. Тобто економічні інтереси держави полягають також і в законному та ефективному використанні об`єктів, що є комунальною власністю.
60.         Судами правомірно враховано, що спір у справі стосується комунального майна, яке незаконно вибуло з комунальної власності.
61.         Київська міська рада як власник зобов`язана вживати заходи щодо сумлінного та добросовісного управління комунальним майном, забезпечувати його ефективне використання, контролювати стан збереження, а у випадку порушення права власності територіальної громади - невідкладно реагувати.
62.         Згідно матеріалів справи Дарницькою окружною прокуратурою м. Києва листами від 14 грудня 2022 року за № 10.52-46-5256вих-22, від 17 лютого 2023 року за № 46-930вих-23 в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомлено Київську міську раду про встановлений факт незаконного вибуття спірного майна з комунальної власності.
63.         За дорученням Київської міської ради Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (лист № 056/95/08/24215 від 30 грудня 2022 року) повідомлено, що заходи цивільно-правового характеру в інтересах держави в особі Київської міської ради, спрямовані на витребування спірного майна, не вживалися та висловлено прохання вжити такі заходи саме прокурором, пред`явивши до суду відповідний позов.
64.         Київська міська рада, будучи обізнаною про порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, з позовом до суду не зверталась.
65.         Отже, зазначена бездіяльність уповноваженого органу призводить до тривалого незаконного володіння спірним комунальним майном та не поновлення інтересів територіальної громади.
66.         Частиною третьою статті 56 ЦПК України закріплено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою.
67.         Згідно з частиною четвертою статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування.
68.         Суди правомірно врахували, що компетентним органом - Київською міською радою не вжито жодних заходів щодо повернення спірного майна у судовому порядку, що підтверджується долученим до позову листуванням, тому з метою поновлення порушеного права власності територіальної громади м. Києва Дарницькою окружною прокуратурою міста Києва пред`явлено позов в інтересах держави в особі Київської міської ради.
69.         Київська міська рада, обмежившись повідомленням про необізнаність про порушення прав територіальної громади, інших заходів, спрямованих на повернення незаконно відчуженого майна у комунальну власність, не вживала.
70.          Враховуючи це, Дарницькою окружною прокуратурою м. Києва листом у порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» №46-930вих-23 від 17  лютого 2023 року попередньо, до звернення до суду, повідомлено про це уповноваженого суб`єкта владних повноважень, а саме - Київську міську раду.
71.         Таким чином, прокурором дотримано порядок, передбачений статтею 23  Закону України «Про прокуратуру» щодо своєчасного інформування Київської міської ради про виявлені порушення, незаконність відчуження комунального майна, та необхідність вжиття заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на захист права власності територіальної громади міста Києва на це майно.
72.         З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє посилання заявника на відсутність підстав для представництва прокурором.
Щодо позовних вимог до ОСОБА_1 .
73.         Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
74.         Відповідно до статті 5 ЖК України державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).
75.         Приписами статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
76.         При цьому відповідно до частин другої, третьої статті 8 цього Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
77.         Аналогічний порядок передачі квартир, визначений пунктом 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 (далі по тексту - Положення).
78.         Відповідно до пункт 16 Положення передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оформлюється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
79.         Пунктом 17 Положення передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви.
80.         Відповідно до пункту 23 Положення орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.
81.         Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави дійти висновку, що право на приватизацію житла мають особи, які постійно там проживають.
82.         За нормами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.
83.         Згідно інформації Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації у спірній квартирі були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_3 - з 27 вересня 2007 року по 18 червня 2009 року; ОСОБА_4   - з 27 вересня 2007 року по 23 червня 2015 року; ОСОБА_1 - з 13 травня 2021 року по 23 жовтня 2021 року (т. 1, а. с. 87). На даний час зареєстровані особи у квартирі відсутні.
84.         Реєстрацію ОСОБА_1 у квартирі, внесення змін у договір найму житловго приміщення та приватизацію квартири здійснено на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року у справі № 753/12080/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року.
Вказаними судовими рішення позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про визнання членом сім`ї наймача квартири та визнання наймачем квартири задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
85.         КП «Житло-Сервіс» видано наказ № 14 від 10 березня 2021 року «Про зміну договору найму жилого приміщення» переведено особовий рахунок кв. АДРЕСА_1 на ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю попереднього наймача ОСОБА_4 .
86.         Наказом відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 58454 від 27 серпня 2021 року «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 » прохання наймача ОСОБА_1 щодо приватизації квартири задоволено та передано квартиру АДРЕСА_1 останній у приватну власність, а Відділом з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації 27 серпня 2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво серії НОМЕР_2 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
87.         У подальшому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т. М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.10.2021 внесені відомості про право власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 (з відкриттям розділу), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2483018880000.
88.         Разом із тим, постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року в справі № 753/12080/18 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28  жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25  листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, касаційний суд виходив із того, що постійним місцем проживання ОСОБА_1 є село Кухарі Іванківського району Київської області. Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилалась на те, що її дочка тяжко хворіла, тому з метою догляду за нею позивач змушена була переїхати до Києва. Проте, суд зазначив, що особи, які вселились в квартиру з метою здійснення догляду за хворими родичами, є тимчасовими мешканцями і самостійного права користування житлом не набувають.
89.         Відповідно до положень статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
90.         Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.
91.         Враховуючи те, що ОСОБА_1 стала наймачем спірної квартири та в подальшому приватизувала її на підставі рішення місцевого суду, яке залишено без змін постановою апеляційного суду, у справі № 753/12080/18, що свідчить про відсутність волевиявлення дійсного власника на відчуження майна. 
92.         Разом із тим, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 753/12080/18 скасовані постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року, якою також відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, тому суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування наказу Відділу з питань майна комунальної власності та приватизації державного житлового фонду Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 58454 від 27 серпня 2021 року та визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 27 серпня 2021 року, виконане на бланку СТЕ 073649.
Щодо позовних вимог до ОСОБА_2 .
93.         Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
94.         Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).
95.         Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
96.         Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
97.         Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
98.         Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
99.         Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
100.      За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
101.      На наявність права власника на майно не впливає також і та обставина, що воно було предметом угод відчуження, укладених іншими особами, оскільки дійсний власник не був стороною цих угод, а стаття 346 ЦК України не передбачає припинення права власності дійсного власника в зв`язку з реєстрацією договорів купівлі-продажу за іншими особами під час його неодноразового перепродажу, що відбувалося без участі та поза межами волі дійсного власника.
102.      За положеннями статей 330, 387, 388 ЦК України власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.
103.      Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.
104.      З урахуванням встановлених судами обставин щодо відсутності підстав вважати ОСОБА_1 наймачем спірної квартири, яка має право її приватизувати, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог прокурора про витребування спірної квартири від ОСОБА_2 на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради як дійсного власника майна, оскільки таке майно вибуло з власності територіальної громади міста Києва без її волі, в результаті виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 жовтня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 753/12080/18, які скасовані постановою Верховного Суду від 01 грудня 2021 року.
105.      При цьому колегією суддів вважає за необхідне зазначити, що суди, витребовуючи спірне майно, врахували зміст статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінили правомірність втручання держави у володіння майном та дійшли правомірного висновку, що правовідносини з вибуття об`єкта із комунальної власності становлять суспільний інтерес, а тому не вбачається невідповідності втручання держави у право власності ОСОБА_2 критеріям неправомірного втручання у право особи на мирне володіння майном.
106.      Крім того, звернення прокурора з позовом до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення у власність територіальної громади комунального майна (квартири), яка незаконно вибула з власності територіальної громади.
107.      Отже, доводи заявника у касаційній скарзі на правомірність угоди купівлі-продажу та те, що він є добросовісним набувачем, відхиляються колегією суддів, з огляду на вищевикладене.
108.      Посилання заявника на розгляд справи за відсутності заявника є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Так, представник ОСОБА_2 ознайомлювалась з матеріалами справи, брала участь у судових засіданнях.
109.      Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
110.      Крім того, ОСОБА_2 не позбавлений прав звернутися з позовом в порядку статті 661 ЦК України.
111.          Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
112.          Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2.            Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
                                                                                                        О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович