ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 листопада 2024 року           справа №200/3889/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченко І.В., Гаврищук Т.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі № 200/3889/24 (головуючий І інстанції  Давиденко Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                              У С Т А Н О В И В:       

В червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення від 01.02.2024 року № 914550172928 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, починаючи з 01.02.2024 року.
Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач,  приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”,  діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення.  
Вказує, що пільговий стаж під землею складає 17 років 07 місяц 19 днів, тобто розрахунок пенсії повинен проводитись відповідно до 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” (80% від середньомісячного заробітку)
Враховуючи викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі № 200/3889/24 позов задоволено, внаслідок чого рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.02.2024 року № 914550172928 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” - визнано протиправним та скасовано. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, починаючи з 01.02.2024 року, з урахуванням висновків суду та норм чинного законодавства.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.      
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.    
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
31.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України    з заявою про перерахунок пенсії “зміна надбавки”.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.02.2024 року № 914550172928 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу 15 років. Крім того, зазначено, що періоди роботи з 19.09.1989 по 21.09.1992, з 08.10.1992 по 20.09.1996 не зараховані до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1, що дає право на обчислення пенсії у розмірі, передбаченому статтею 8 Закону № 345, оскільки рішенням суду у справі № 200/3794/23 від 31.08.2023 не зобов`язано щодо проведення такого перерахунку.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.08.2023 у справі № 200/3794/23 задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії. Визнане протиправним та скасуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області області № 91455017298 від 30.05.2023 про відмову в перерахунку пенсії. Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зобов`язане повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.05.2023 року про перерахунок пенсії згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням висновків суду.
Відповідно про протоколу про призначення пенсії, страховий стаж (повний) ОСОБА_1 склав 51 рік 04 місяці 13 дні; до 01.01.2004 – 20 років 06 місяців 08 днів, після 01.01.2004 – 13 років 10 місяців 05 днів, додаткові роки за Списком № 1 - 17 років 00 місяців 00 днів.
Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
За Преамбулою Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. 
Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду. 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України  - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.
Тобто, відповідач у справі – орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій. 
Відповідно до статті 46 Конституції України норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. 
Статтею 8 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. 
Частина 3 статті 4 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. 
Відповідно до статті 1 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", який набрав чинність 16.09.2008, в редакції на час звернення позивача з заявою, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей. 
Статтею 8 цього Закону визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року. 
Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” в редакції на час звернення позивача із заявою, мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 
Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах. 
Суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 7,5 років для жінок за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. 
Суд вказує, що статтею 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17.
Умовою виплати пенсії за нормами статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та абзацу 3 частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, які передбачають зменшення пенсійного віку, встановленого абзацом 1 статті 26 цього Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №205/8712/16-а. 
При цьому, виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день. 
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.07.2023 у справі №200/5813/20-а, від 18.04.2019 у справі №392/17/17, від 29.12.2021 у справі № 345/2562/17, від 21.01.2020 у справі № 640/4469/17, від 31.03.2020 у справі № 459/245/17, та Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 28.01.2014 у справі № 21- 455а13, від 24.06.2014 (справа №21-236а14). 
Тобто, дія Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. 
Відповідно про протоколу про призначення пенсії, страховий стаж (повний) позивача склав 51 рік 04 місяці 13 дні; до 01.01.2004 – 20 років 06 місяців 08 днів, після 01.01.2004 – 13 років 10 місяців 05 днів, додаткові роки за Списком № 1 - 17 років 00 місяців 00 днів.
При цьому, пільговий стаж роботи повний робочий день на підземних роботах, який обраховувався при визначенні права позивача на пенсію певного розміру, визначений на підставі рішення суду у справі 200/3794/24 без врахуванням ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”. 
Враховуючи наведене, оскільки позивач, з урахуванням наявного пільгового стажу, має право на отримання пенсії з урахуванням ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, проте відповідачем протиправно, всупереч норм чинного законодавства, проведений розрахунок пенсії без врахування положень статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги такими, що підлягають задовленню в повному обсязі.
Судом не враховано твердження відповідача щодо того, що саме Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області має бути належним відповідачем у справі, оскільки саме цим органом ПФУ виконувалось рішення суду у справі № 200/3794/23 на підставі якого, позивачу призначена пенсія, оскільки позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, та саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області приймало рішення, яке оскаржується.
Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.  
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.  
Відповідачем не надані суду належні докази правомірності рішення, яке оскаржується, в розумінні зазначеної норми Закону. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі № 200/3889/24 - залишити без задоволення.                                    
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі № 200/3889/24 - залишити без змін.                                       
Повне судове рішення складено 07 листопада 2024  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко