Справа № 344/3514/24 
Провадження № 33/4808/644/24 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Зеленко О. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Любчика С.Р., яку подано в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 травня 2024 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , військовослужбовця,
визнано винним  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в:

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення  у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.02.2024 о 03 год. 08 хв. у м. Івано-Франківську по вул. Довга, 9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №140 від 25.02.2024 р.
В апеляційній скарзі захисник адвокат Любчик С.Р. просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду від 16.05.2024 року та винести нову постанову, якою закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Вважає зазначену постанову суду необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також його прав та охоронюваних законом інтересів.
Посилається на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до розгляду справи. 
Вважає, що матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказує, що працівники поліції формально віднеслися до роз`яснення ОСОБА_1 його прав, оскільки вони були тільки оголосив особі, яка притягається до адміністративної відповідальності без роз`яснення їх змісту.
Стверджує, що через недотримання належної форми «Акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів», який складений поліцейським та не  зазначеня в ньому місця його складання, він не може бути визнаний належним та допустимим доказом.
Перед судовим засіданням, на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Любчика С.Р. про зупинення провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із тим, що він проходить військову службу в Збройних силах України.
Крім того, захисником адвокатом Любчик С.Р. було надіслано повідомлення в якому він зазначив про неможливість його участі у розгляді провадження у зв`язку з тим, що закінчився договір про надання правової допомоги.  
В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші. 
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.  
Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України») 
Так, під час апеляційного розгляду справи, судом апеляційної інстанції у повному обсязі були реалізовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо  права скористуватись юридичною допомогою професійного захисника та були перевірені її доводи щодо невинуватості у вчиненні правопорушення, внаслідок чого було встановлено, що вони є безпідставними та повністю спростовуються сукупністю досліджених доказів.  
Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції порушення процесуального закону не можуть бути безумовною підставою для скасування судового рішення та ухвалення іншого судового рішення аналогічного за своїм змістом. 
Апеляційний суд вважає, що підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції можуть бути тільки істотні порушення вимог процесуального законодавства, які  перешкодили суду правильно встановити фактичні обставини та надати вірну оцінку сукупності досліджених доказів та прийти до обґрунтованого висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення. 
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
  Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження  суд не закрив  провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду. 
   Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Любчик С.Р. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення,  суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №419853 від 25.02.2024, 25.02.2024 о 03 год 08 хв у м. Івано-Франківськ по вул. Довга, 9 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mitsubishi» моделі «Lancer», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря №140 від 25.02.2024. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення – це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол складений уповноваженою особою – інспектором взводу 2 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області ДПП лейтенантом поліції Гуляном Я.І. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП та підписаний уповноваженою особою та особисто ОСОБА_1 , що стверджено власноручним підписом останнього.
При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено (дослівно): від`їжджав від мусорних баків (вул. Довга (м.клініка)) продовжував рух до Довга 9, кв.4. 
Додатково в протоколі зазначено про те, що у водія було вилучене посвідчення водія, натомість видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом тз026062 від 25.02.2024 р.
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення містить достатні дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що дійсно керував транспортним засобом після вживання алкогольних напоїв та був зупинений працівниками поліції за порушення комендантської години. На вимогу поліцейських добровільно пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, який проводився поліцейським, однак не погодився із позитивним результатом огляду, оскільки вважав, що отриманий результат огляду є занадто високим і не відповідає його стану. Разом з тим, стверджує, що погоджується із висновком лікаря медичного закладу, яким встановлено, що він перебуває у стані сп`яніння, оскільки дійсно вживав алкогольні напої перед керуванням транспортним засобом. Вказує, що не оспорює встановлені судом фактичні обставини, однак вважає, що суд безпідставно застосував для нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, оскільки за своїми службовими обов`язками він повинен керувати транспортним засобом. Зазначає, що оскаржив судове рішення, оскільки вважав, що суд апеляційної інстанції зупинить провадження по справі на час його військової служби. Разом з тим, стверджує, що не був мобілізований і проходить військову службу за контрактом.
Апеляційний суд враховує, що діючий КУпАП взагалі не врегульовує питання щодо порядку прийняття судом рішення про зупинення провадження по справі про адміністративне правопорушення.  
В той же час, відповідно до національного законодавства та усталеної судової практики, проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період є належною правовою підставою для прийняття рішення про зупинення судового провадження до звільнення з військової служби.
Разом з тим, судом було встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зупинення провадження. 
Відповідно до роздруківки приладу «Алкотест 6810», огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений 25.02.2024 о 03:14 год. за допомогою приладу «Драгер Алкотест 6810», прилад №ARCE-0219, принтер №ARBC-5225, тест №4192, дата калібрування 09.11.2023, результат – 2,30 проміле. Роздруківка приладу «Алкотест 6810" підписана поліцейським. В графі, де передбачено підпис особи, що тестують зазначено з результатом не згідний (а.с. 2).
Згідно з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка що не відповідає обстановці за допомогою приладу «Драгер 0219», результати огляду на стан сп`яніння – 2,30 проміле. (а.с. 3).
Згідно даними направлення в КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 25.02.2024 року о 03 год. 20 хв., внаслідок огляду, проведеного поліцейським у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці, запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився за допомогою Алкотест Драгер 0219. Результат огляду – 2,30% проміле (а.с. 5).
Відповідно до висновку КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» № 140 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.02.2024 року, виданий лікарем ОСОБА_2 , ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. (а.с.6)
Відповідно до рапорту інспектора взводу 2 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції Гуляна Я.І. від 25.02.2024, патрулюючи у складі екіпажу Ясень-152, лейтенант поліції ОСОБА_3 , старший лейтенант поліції ОСОБА_4 о 03 год. 09 хв. по вулиці Довга 9, було зупинено т/з Мітсубісі лансер н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , за порушення комендантської години, згідно ч.7 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». У водія було виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: поведінка, яка не відповідає обстановці, порушення мови, запах алкоголю з порожнини рота. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, згідно чинного законодавства, результат 2,30%, з чим водій не погодився, та виявив бажання направитись до найближчого медичного закладу. Висновок лікаря №140, водій перебуває в стані алкогольного сп`яніння(2,28%. Водія відсторонено від керування тз, та складено відповідні матеріали (а.с.11).
Також до матеріалів справи долучені: свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки (а.с.4), зобов`язання до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 7), рапорт про те, що особа, щодо якої складено адміністративні матеріали є військовослужбовцем (а.с.8).
Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 8). 
Відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції підходять до автомобіля, де із-за керма виходить водій, якому працівниками поліції повідомлено, що його зупинено у зв`язку із комендантською годиною. Перевіряють документи та під час спілкування повідомляють, що у водія виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: порушення мови та поведінка, що не відповідає дійсності. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Драгер Алкотест», останній повідомив, що готовий пройти тест. Водій повідомив, що вживав алкогольні напої у день зупинки. Водій було надано для перевірки муншдтук. Також працівниками поліції повідомлено, що у водія є можливість пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, або ж відмовитися від огляду на стан сп`яніння, що у свою чергу прирівнюється до перебування у стані алкогольного сп`яніння. Водію була роз`яснена процедура проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер». Під проходження тесту № 041302 прилад показав результат 2,30% проміле. Із результатом огляду водій був не згоден, а тому йому запропоновано пройти огляд у медичному закладі. Водій погодився та разом із працівниками поліції направився до медичного закладу КНП «ПОКЦПЗ ІФОР». Далі  відеозаписом зафіксовано, як працівники поліції та ОСОБА_1 перебувають у кабінеті лікаря медичного закладу де було проведено відповідний огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння. При цьому, ОСОБА_1 повідомляє лікаря про те, що вживав алкогольні напої о 21-22 год. у великій кількості. У медичному закладі водій повторно пройшов огляд за допомогою технічного пристрою та отримав позитивний результат 2,28%. Лікарем було проведено огляд водія та складено висновок щодо стану ОСОБА_1 , в якому останній розписується. 
Відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції разом із ОСОБА_1 проїжджають на місце зупинки, де складаються адміністративні матеріали щодо водія. Згодом водія ознайомлюють із його правами та обов`язками, передбаченими законодавством України, ознайомлюють ОСОБА_1 із складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, повідомляють, що розгляд справи відбудеться у міському суді м. Івано-Франківська. Василенчук надав письмові пояснення у протоколі відносно нього. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом та саме як водій транспортного засобу погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. 
Дані відеозапису повністю узгоджуються із даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 6) та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння (а.с. 7).
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи стосовно того, що ОСОБА_1 не може бути суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки не керував транспортним засобом.
Апеляційний суд  звертає увагу на те, що під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.(ВС/ККС № 751/11193/16 від 20.06.2019). 
Апеляційний суд вважає що твердження про те, що керування транспортним засобом здійснюється тільки у тому випадку, коли внаслідок таких дій здійснюється рух (переміщення) транспортного засобу не відповідає правовому змісту, який було вкладено законодавцем у вказану правову норму. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд  неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.
При цьому, транспортні засоби за своїм цільовим призначенням можуть бути багатофункціональними та такими, що дозволяють не тільки здійснювати переміщення людей та вантажів але забезпечують виконання різних господарських робіт. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що особливості правового регулювання дорожнього руху передбачають певні дії водія транспортного засобу у конкретних дорожніх  ситуаціях за яких водій зобов`язаний зупинити рух транспортного засобу з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, що не повинно розцінюватись як припинення ним керування транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом це фактично реальна можливість контролювати рух транспортного засобу. 
В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.19 ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Так, за своїм правовим змістом керування транспортним засобом полягає у отриманні реальної можливості контролювати використання транспортного засобу за своїм цільовим призначенням.
Про наявність такої можливості може свідчити отримання доступу до керування транспортним засобом, зокрема безпосереднє перебування на місці, яке передбачено для здійснення керування транспортним засобом, здійснення сукупності дій, які стосуються оцінки технічного стану транспортного засобу та вибір подальших керівних дій щодо використання транспортного засобу та їх реалізація.
Таким чином, дії спрямовані на використання транспортного засобу з метою його цільового призначення (включення запалення транспортного засобу, заведення двигуна автомобіля та інше ) необхідно вважати такими, що безпосередньо пов`язані із керуванням транспортним засобом. 
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши доводи апелянта та відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу та не заперечував правильність отриманого позитивного результату. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд  у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Апеляційний суд  неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд приймає до уваги , що зі змісту доводів ОСОБА_1 та наявних у матеріалах справи документів вбачається, що останній є військовослужбовцем за контрактом та за своїми службовими обов`язками повинен мати право керувати транспортним засобом. 
Разом з тим, апеляційний суд  звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП , за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч.1 ст.130 КУпАП  передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, а саме призначення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням правопорушника права керування транспортними засобами строком на один рік.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що притягнення до адміністративної відповідальності  водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

                                                       п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Любчика С.Р. залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 травня 2024 року, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                               О.П. Васильєв