ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

10 жовтня 2024 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 718/225/24
провадження № 22-ц/822/757/24
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Одинака О. О. 
суддів: Половінкіної Н. Ю., Лисака І. Н.
секретар Паучек І. І.
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 червня 2024 року
головуючий в суді першої інстанції суддя Масюк Л. О.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Кіцманського районного суд Чернівецької області від 07 лютого 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в твердій грошові сумі в розмірі 1 500 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з 22 листопада 2021 року.
Позивач вказує, що зобов`язання зі сплати аліментів відповідачем виконуються, проте на час ухвалення рішення судом відповідач не мав постійного місця роботи, підприємницькою діяльністю не займався, однак станом на момент звернення із цим позовом, ОСОБА_2 перебуває на обліку ГУ ДПС як фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності, що вбачається з відповіді ГУ ДПС у Чернівецькій області від 10 січня 2024 року.
Тому позивач вважає, що аліменти слід стягувати в частці від заробітку (доходу) відповідача у розмірі однієї чверті, що відповідає вимогам частини 5 статті 183 СК України.
З урахуванням викладеного, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, який стягується за рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 лютого 2022 року в справі № 718/2840/21 та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Короткий зміст рішень суду першої інстанції
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на дитину щомісячно до його повноліття, на 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 червня 2024 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно та не всебічно з`ясував фактичні обставини справи та не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, при цьому суд взяв до уваги обставини на які посилалася позивачка у справі, але які були не доведені нею у передбаченому законом порядку.
До ухвалення оскаржуваного рішення суду з відповідача на користь позивача стягувались аліменти в розмірі близько 1 500 гривень на місяць (50% від прожиткового мінімуму для дітей віком від 8 до 16 років), а після постановлення оскаржуваного рішення з відповідача будуть стягуватися аліменти в значно більшому розмірі.
А тому виходячи з того, що він не працевлаштований та регулярного доходу не має, а тому відповідно до частини 2 статті 195 СК України, державним виконавцем йому буде нараховуватись розмір аліментів виходячи із середньої заробітної плати для місцевості де він проживає.
Таким чином, предметом даного позову є збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, а тому при його вирішенні підлягають застосуванню норми статей 182-184, 192 СК України, що передбачено законом та підтверджено висновками Верховного суду в аналогічних за змістом правовідносинах.
При ухвалені оскаржуваного рішення судом не враховано той факт, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача або позивача, що на законодавчому рівні виключає для позивача можливість збільшення розміру аліментів на підставі норм визначених в статті 192 СК України.
Сам факт його реєстрації в реєстрі фізичних осіб-підприємців не підтверджує того, що він безпосередньо здійснює підприємницьку діяльність та отримує від неї дохід достатній для сплати аліментів.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
За час перебування в шлюбі у сторін народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 06 вересня 2010 року (а.с. 7).
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 07 лютого 2022 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на дитину, щомісячно до його повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з 22.11.2021 року (а.с. 8-9).
З довідки № 2392 від 20 грудня 2023 року Кіцманської міської ради вбачається, що відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади Кіцманської ТГ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Відповідно до інформації ГУ ДПС України вбачається, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ДПС (Кіцманській ДПІ) як фізична особа-підприємець з 01 червня 2022 року по 03 жовтня 2022 року. Станом на 08 січня 2024 ОСОБА_2 обліковується в ГУ ДПС (Кіцманській ДПІ) як фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності (а.с. 11-12).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 27 лютого 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 27 лютого 2019 року зареєстрували шлюб (а.с. 29).
У ОСОБА_2 та ОСОБА_8 у шлюбі народилася донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 15 грудня 2020 року (а.с. 30).
Згідно з витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб вбачається, що власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_10 . За вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 31).
Актом № 263 від 02 лютого 2024 року, складеним КП «Містосервіс» підтверджується, що ОСОБА_2 на даний час проживає з дружиною ОСОБА_8 та їх донькою ОСОБА_9 , в будинку АДРЕСА_3 (а.с. 32).
Згідно довідки № 67/240307.0124 від 19 січня 2024 року Чернівецького обласного центру зайнятості вбачається, що ОСОБА_2 як безробітний в Кіцманському управління Чернівецької філії Чернівецького обласного центру зайнятості на даний час не зареєстрований (а.с. 35).
Відповідно до витягу з історії хвороби 5649/1077 вбачається, що ОСОБА_2 хворіє, діагноз: гострий правобічний парапроктит, стан здоров`я підтверджується також і іншими медичними документами: акт № 892, акт дослідження стану здоров`я (а.с.40-43).
ОСОБА_2 навчається в Відокремленому структурному підрозділі «Кіцманський фаховий коледж Закладу вищої освіти «Подільський державний університет» на контрактній основі терміном з 01 вересня 2022 року по 20 червня 2026 року, що підтверджується довідкою № 02.2-28/2071, договором № 342 від 01 серпня 2022 року про надання освітніх послуг та копіями квитанцій про оплату навчання (44-48).
Відповідно до інформаційної довідки № 5004296407609 від 06 лютого 2024 року, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», вбачається, що у ОСОБА_2 будь-яке нерухоме майно відсутнє (а.с. 49).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За змістом частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 2 статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
З аналізу змісту статей 181, 192 СК України встановлено, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Так, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. В свою чергу, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац 2 частини 3 статті 181 СК України).
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів – це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Положення статті 182 СК України зобов`язує суд при визначені розміру аліментів враховувати:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Стаття 183 СК України визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини).
Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що в судовому порядку з 22 листопада 2021 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень до досягнення дитиною повноліття.
Звертаючись із позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивачка посилалась на те, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, має достатній матеріальний стан та має можливість сплачувати аліменти у частці від його доходів.
За положеннями частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 гривень.
Тобто, мінімальний гарантований законом розмір аліментів на одну дитину відповідного віку складає 1 598 гривень.
Визначений судом у рішенні від 07 лютого 2022 року розмір аліментів для сплати у розмірі 1 500 гривень, є недостатнім для утримання сина сторін, який проживає разом із матір`ю.
При вирішенні цього спору суд першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, врахував усі істотні обставини, що могли вплинути на визначення розміру аліментів, враховуючи інтереси дитини.
Так, враховано, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої дитини. Він несе витрати на утримання малолітньої доньки.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин 1-2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів – це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 червня 2021 року в справі №643/11949/19, від 29 січня 2021 року в справі № 303/369/20.
З урахуванням збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у 2022 – 2024 роках, швидкого темпу зростання цін, значного зростання витрат на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, попередньо визначений судом розмір аліментів (1 500 гривень) цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. При цьому, аліменти суд першої інстанції правильно визначив у частці заявленій позивачем, змінивши спосіб стягнення таких аліментів.
Водночас суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що законом не встановлено обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, так і належним чином не мотивував підстав для зміни способу стягнення аліментів.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 23 травня 2022 року в справі № 752/26176/18.
Як вбачається із встановлених у рішенні суду від 07 лютого 2022 року обставин справи, ОСОБА_2 не мав постійного місця роботи та стабільного заробітку, підприємницькою діяльністю не займався, протягом тривалого часу перебував на лікуванні. 
В свою чергу, під час розгляду цієї справи судами встановлено, що за період з 4 кварталу 2022 року по 3 квартал 2023 року відповідач отримував доходи від підприємницької діяльності у сумі 84 500 гривень.
Окрім цього, відповідачем починаючи з вересня 2022 року витрачаються кошти на оплату навчання в ВСП «КФК ЗВО «Подільський державний університет», що вказує на покращення його майнового стану
Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів погіршення його стану здоров`я, оскільки як вбачається із акта від 27 вересня 2022 року загальний стан здоров`я відповідача задовільний.
В свою чергу наявна в матеріалах справи довідка КНП «Кіцманська багатопрофільна лікарня» від 07 лютого 2024 року підтверджує лише факт перебування ОСОБА_2 на прийомі у лікаря та не доводить погіршення стану здоров`я останнього.
Водночас, суд першої інстанції правильно врахував вік дитини, 2010 року народження, дані щодо платника аліментів: вік відповідача, який є працездатною особою, ті обставини, що доводів та доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини у збільшеному розмірі суду не надавав, а тому суд першої інстанції дійшов до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.
Колегія суддів вважає, що розмір аліментів визначений судом першої інстанції у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати сину та який не призведе до порушення його прав та інтересів.
Аргументи апеляційної скарги про недоведеність позивачем позовних вимог щодо необхідності збільшення розміру аліментів та способу їх стягнення не заслуговують на увагу, оскільки ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає син, на його утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є беззаперечними. З урахуванням вимог статей 182, 184 СК України, встановлений законодавством прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову.
З доводами скарги щодо не застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин статей 182-184, 192 СК України колегія суддів також не погоджується, оскільки суд першої інстанції застосував ці норми матеріального права, а також надав відповідно оцінку встановленим обставинам та доказам, що надали сторони, саме через положення зазначених норм матеріального права. З наданою оцінкою таких доказів погоджується й суд апеляційної інстанції.
Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат
З огляду на висновок Чернівецького апеляційного суду щодо часткового задоволення апеляційної скарги та про зміну мотивувальної частини рішення суду першої інстанції із залишенням без змін його резолютивної частини, судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Аналогічної позиції щодо розподілу судових витрат у випадку зміни мотивувальної частини оскаржених судових рішень із залишенням без змін їх резолютивних частин дотримується Велика Палата Верховного Суду у постановах від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17, від 01.10.2019 у справі № 916/22721/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17, від 15.10.2019 у справі № 910/11212/18, від 22.10.219 у справі № Б15/101-08, від 18.02.2020 у справі № 912/2730/18, 25.06.2020 у справі № 908/299/18, від 03.11.2020 у справі № 916/3146/17.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, а тому його слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 21 червня 2024 року, виклавши її в редакції цієї постанови.
В решті рішення залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 10 жовтня 2024 року.

Головуючий                                Олександр ОДИНАК

Судді        :                                        Наталія ПОЛОВІНКІНА

Ігор ЛИСАК