Дата документу 22.10.2024 Справа № 336/11965/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 336/11965/23 
Провадження №22-ц/807/1802/24 
Головуючий в 1-й інстанції – Дацюк О.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року                                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С. В.,	
суддів:	Кочеткової І.В., Полякова О.З.,,	
секретар	Бєлова А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2024 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 31 липня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,- 

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , в якому вказала, що з відповідачем мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя від 18.07.2022 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 07.07.2022 року щомісячно в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з несплатою аліментів та наявністю заборгованості зі сплати аліментів, позивачка просила стягнути з ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 100423,54 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2024 року, позов ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з липня 2022 року по серпень 2023 року в сумі 100423,54 гривні (сто тисяч чотириста двадцять три гривні 54 коп.).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що заборгованість по аліментам виникла в результаті помилок у виконавчому документі та у зв`язку із поданням виконавчого документа у неналежний відділ виконавчої служби, що виключає вину боржника.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.09.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу, ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Згідно зі свідоцтвами про народження, батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . В талон матері внесені відомості про дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2022 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Постановою державного виконавця Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області ПМУ МЮ (м. Одеса) від 05.09.2023 року відкрите виконавче провадження №72685529 з виконання судового наказу №336/2862/22 виданого 18.07.2022 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 07.07.2022 року щомісячно в розмірі 1/2 частини з усіх видів доходів боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

05.09.2023 року державним виконавцем Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області ПМУ МЮ (м. Одеса) складено розрахунок №34100/2 заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №72685529, згідно з яким у період з липня 2022 року по серпень 2023 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.08.2023 року становить 100423,54 гривні.

За розрахунком позивача, у період з липня 2022 року по листопад 2023 року сума пені за прострочення сплати аліментів становить 100423,54 гривні.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про необхідність утримувати дітей, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Проте, свої зобов`язання не виконував, оскільки взагалі не сплачував аліменти. Платником аліментів не доведено погіршення матеріального стану чи зміни сімейного стану в розумінні ст. 196 ч. 2 КК України, що унеможливлювало сплачувати аліменти вчасно та зумовило виникнення заборгованості, з наданих письмових доказів встановлено, що відповідач взагалі не сплачував аліменти, тому суд вважав, що позивачем правомірно нарахована пеня, як дієвий стимул належного виконання обов`язку та вважає за необхідне позов задовольнити повністю, оскільки розмір нарахованої пені не перевищує суми заборгованості по сплаті аліментів.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до  ст. 196 СК України  у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. 

Відповідно до висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. 

Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. 

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Колегія суддів апеляційного суду, зауважує, що ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції стягнув розмір пені за несплату аліментів у розмірі суми заборгованості по аліментам, при цьому не встановив дійсний розмір пені за період вказаний позивачем у справі з 01.07.2022 року по 31.08.2023 року. Таким чином, встановивши, що предметом розгляду вказаної справи є пеня за несплату аліментів за певний період, судом розмір пені не визначений. 

Так, враховуючи розрахунок заборгованості по аліментам від 05 вересня 2023 року наданий Запорізьким відділом державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на 31.08.2023 року заборгованість ОСОБА_1 по аліментам складає – 100423,54 грн.

Розмір пені за несплату аліментів, враховуючи вказаний розрахунок заборгованості вираховується з 18.08.2022 року, оскільки сума аліментів, яка підлягала сплаті за період з 18.07.2022 року по 18.08.2022 року в розмірі 7173,11 грн. не сплачена. Останній день розрахунку – 31.08.2023 року, оскільки позивачем заявлено вимоги, які обмежені періодом до вказаної дати. 

31.08.2023 року враховується при розрахунку у загальну кількість днів, оскільки на цю дату заборгованість по аліментам не була сплачена в повному обсязі.

Таким чином, розрахунок пені по аліментам розраховується наступним чином: 

18.08.2022- 18.09.2022 – 7173,11 грн *378*1%= 27114,35грн.
18.09.2022- 18.10.2022 – 7173,11 грн *347 *1%= 24890,69 грн.
18.10.2022- 18.11.2022 – 7173,11 грн *317 *1%= 22738,76 грн.
18.11.2022- 18.12.2022 – 7173,11 грн *286        *1%= 20515,09 грн.
18.12.2022- 18.01.2023 – 7173,11 грн *256*1%=18363,16 грн.
18.01.2023- 18.02.2023 – 7173,11 грн *225*1%=16139,50 грн.
18.02.2023- 18.03.2023 – 7173,11 грн *194*1%=13915,83 грн.
18.03.2023- 18.04.2023 – 7173,11 грн *166*1%=11907,36 грн.
18.04.2023- 18.05.2023 – 7173,11 грн *135*1%=9683,70 грн.
18.05.2023- 18.06.2023 – 7173,11 грн *105*1%=7531,76 грн.
18.06.2023- 18.07.2023 – 7173,11 грн *74*1%=5308,10 грн.
18.07.2023- 18.08.2023 – 7173,11 грн *44*1%=3156,16 грн.
18.08.2023- 31.08.2023 – 7173,11 грн *13*1%=932,50 грн.

Загальний розмір заборгованості пені по аліментам за період з 01.07.2022 року по 31.08.2023 рокускладає – 182196,96 грн.

Враховуючи положення ст. 194 СК України, згідно до яких розмір пені не може бути більше 100 % заборгованості по аліментам, тому враховуючи, що станом на 31.08.2023 року заборгованість відповідача по аліментам складала – 1004723,54 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1004723,54 грн. 

Доводи про те, що заборгованість виникла не з вини відповідача спростовуються наявними у справі доказами. Так, обов`язок з утримання дітей наявний у батьків незалежно від факту стягнення аліментів за судовим рішенням. У даній справі судовим наказом від 18.07.2022 року з відповідача стягнуто аліменти. Доказів добровільної сплати аліментів за відсутності поданого на примусове виконання судового наказу відповідачем не надано, як і не доведено ухилення позивачки від отримання таких аліментів. Обставин, які перешкоджали батькові матеріально підтримувати дітей не встановлено.

Розрахунок заборгованості по сплаті аліментів наданий відповідачем, колегією суддів апеляційного суду до уваги не приймається, оскільки він не був наданий при розгляді справи в суді першої інстанції, не був долучений до апеляційної скарги, а доданий до додаткових пояснень у справі, при цьому вказані пояснення з розрахунком не надіслані для ознайомлення позивачці у справі. Клопотання про поновлення строку для надання вказаного доказу з обґрунтуванням неможливості надання такого доказу раніше, подано не було.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

       Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2024 року у цій справі залишити без змін. 

       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 23 жовтня 2024 року.

Судді:                                                                С. В. Кухар

                                                               І.В. Кочеткова

О.З. Поляков