П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/9149/24	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Осіпова Ю.В.,
                                – Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року, прийняту у складі суду судді Лісовської Н.В. в місті Миколаїв, по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,- 

В С Т А Н О В И В:

30 вересня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду було подано адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 586 о/с від 12.07.2024 року «Про переміщення на посаду інспектора батальйону поліції особливого призначення (стрілецький), та звільнивши з посади оперуповноваженого підполковника поліції ОСОБА_1 »;
- поновити   ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору розкриття незаконних заволодінь транспортними засобами відділу кримінальної поліції Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року адміністративний позов залишений без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску (з урахуванням висновків суду).
На виконання ухвали суду позивач 04 жовтня 2024 року подав заяву про поновлення строку звернення. 
В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення позивач зазначив, що фактичний відлік строку подання позову почався 15.07.2024, тобто з моменту його прибуття до навчальної бази загально-військової підготовки. Перебуваючи на службі у батальйоні, позивач очікував на ознайомлення з функціональними обов`язками, але до спливання строків подання цивільного позову, тобто до 13.08.2024 ознайомлення з функціональними обов`язками не сталося, як і до теперішнього часу. 05.08.2024 було видано наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №653дск про відрядження позивача до Одеської області, куди він потрапив у ніч з 05 на 06.08.2024. Перебуваючи на службі в Одеській області, позивач знаходився в лісовій місцевості без належних умов для складання цивільного позову (відсутність офісної техніки, Інтернету, можливості потрапляння до поштового відділення і т. ін.). 06.08.2024, перебуваючи у відрядженні, в телефонному режимі позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката Петренко Л.В., яка представляє його інтереси з 2023 року по іншій справі, з проханням направити запит до ГУНП в Миколаївській області про підстави, час, строк та місце перебування, на що 13.08.2024 було отримано відповідь. На підставі рапорту про дозвіл на виїзд до міста Миколаєва на вихідні дні та прибувши до міста у вечірній час 27.09.2024 позивач отримав фізичну можливість здійснити своє право на оскарження наказу ГУНП в Миколаївській області №586 о/с від 12.07.2024.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та поновити строк звернення до суду. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що фактично відлік строку подання цивільного позову почався 15.07.2024, тобто з моменту прибуття апелянта до навчальної бази загально-військової підготовки та станом на дату відкомандирування його до Одеської області 05.08.2024 року не закінчився. Неподання позову у строк до 05.08.2024 року апелянт пояснює не ознайомленням його із функціональними обов`язками за новою посадою. Як зазначає апелянт, перебуваючи у відрядженні, 27.09.2024 року він опинився у місті Миколаїв, а 30.09.2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи рішення про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви позивачем не повідомлено про поважні обставини, які б завадили своєчасно подати позов до суду.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.ч. 3, 5 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Спірні правовідносини у цій справі стосується оскарження наказу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 586 о/с від 12.07.2024 року «Про переміщення на посаду інспектора батальйону поліції особливого призначення (стрілецький), та звільнивши з посади оперуповноваженого підполковника поліції ОСОБА_1 .
Як визнає позивач у тексті позовної заяви, із оскаржуваним наказом він ознайомився 13.07.2024 року, а отже з цього моменту починає перебіг місячний строк звернення до суду, який тривав до 13.08.2024 року відповідно.
Як зазначено вище, з адміністративним позовом позивач звернувся до суду 30 вересня 2024 року, тобто з пропуском місячного строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України.
Разом з тим, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Колегія суддів звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду у питанні поновлення строків (від 28 липня 2022 року у справі №9901/611/19), за якими поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.
Суд враховує, що у період з моменту ознайомлення із спірним наказом (13.07.2024 року) та на момент відправлення у відрядження (05.08.2024 року), позивач знаходився у місті Миколаїв та не зазначає жодних об`єктивних обставин, які б завадили йому звернутись до суду у вказаний період.
Водночас, не ознайомлення із функціональними обов`язками інспектора батальйону поліції особливого призначення, на переконання суду, не може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду, враховуючи доводи позовної заяви, що із вказаними функціональними обов`язками позивача не було ознайомлено і станом на момент її подання.
Більш того, з матеріалів справи вбачається, що після відрядження ОСОБА_1 до Одеської області, до відповідача із адвокатським запитом в його інтересах зверталась адвокат Петренко Л.В. В свою чергу, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про обмеження повноважень адвоката на представництво інтересів позивача. У цьому контексті суд звертає увагу, що обов`язок доведення поважності пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.
Крім того, суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджено виключно факт відрядження позивача до Одеської області строком на 57 днів з 05.08.2024 року, водночас позивачем не доведено наявність обставин, що ускладнювали або унеможливлювали своєчасне звернення до суду з цим позовом у вказаний період.
Таким чином,  вказані позивачем обставини не можуть бути визнані судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду із цим позовом.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. 
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. 
З огляду на викладене, з урахуванням часу звернення позивача з позовом до суду, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов подано з пропуском встановленого процесуальним законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, наслідком чого є повернення адміністративного позову на підставі вимог ч.2 ст. 123 КАС України.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-  
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року – залишити без задоволення.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     Ю.В. Осіпов

Суддя:                                                                                     В.О. Скрипченко