Справа № 301/468/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
   
04.12.2024                 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 квітня 2024 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Відповідно до постанови суду, -  ОСОБА_1 05.02.2024 о 03:20 год. в с. Климовиця, по вул. Центральній керував транспортним засобом марки Рено-Мастер, д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора, тест Драгер - 6810, результат 1,77 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 а та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає оскаржувану постанову суду незаконною та необґрунтованою, а висновки суду помилковими, оскільки не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Зазначає, що переглядом відеоматеріалів, наявних у справі вбачається, що зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не проводилася взагалі, оскільки даних про те, що такий рухався та допустив порушення, передбачені вимогами ст.122 КУпАП, матеріали справи не містять, як і не містять даних керування автомобілем за ст.130 КУпАП. Навпаки наявні матеріали підтверджують незаконність дій зі сторони уповноважених осіб та містять ознаки службового підроблення офіційних документів оскільки постанова винесена 05.02.2024 о.03.54 год., тобто після оформлення матеріалів справи за ст.130 КУпАП (03.48 год.), більше того в іншому селі відстань до якого складає 4.6 км. Зазначає, що матеріали справи не містять підтвердження про відсторонення особи від керування автомобілем.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ференц Р.Я. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, про причини неявки суду не повідомили.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Ференца Р.Я., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
       Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд першої інстанції при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Незважаючи на заперечення вини  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 488591 від 05.02.2024, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Згідно зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, 05.02.2024 о 03:20 год. в с. Климовиця, по вул. Центральній водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Рено-Мастер, д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу газоаналізатора, тест Драгер - 6810, результат 1,77 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: результатом тестування на алкоголь «Драгер» № 6810 від 05.02.2024, результат тесту 1,77‰; постановою серії ЕНА № 1377444 від 05.02.2024 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу - ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 05.02.2024; відеозаписом, який міститься на компакт-диску, долученому до протоколу у відповідності до ст. 266 КУпАП, на якому міститься відеозапис, а саме на якому зафіксовано, що водій ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу Драгер - 6810, результат був 1,77 ‰ (проміле),з яким водій був згідний. Після чого на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.

При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження захисника Бідзіля І.В. в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими. Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що переглядом відеоматеріалів, наявних у справі вбачається, що зупинка автомобіля під керуванням ОСОБА_1 не проводилася взагалі, оскільки даних про те, що такий рухався та допустив порушення, передбачені вимогами ст.122 КУпАП, матеріали справи не містять, як і не містять даних керування автомобілем за ст. 130 КУпАП, апеляційний суд відхиляє як такі, що не підтверджені будь-якими доказами й спростовані доказами, які наявні в матеріалах справи. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує, що згідно норм діючого законодавства огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться виключно щодо водіїв транспортних засобів, факт проходження такого огляду ОСОБА_1 поза всяким розумним сумнівом свідчить про те, що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля та керував ним у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що особа яка склала протокол про адміністративне правопорушення працівник поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 05.02.2024 під час патрулювання у с. Климовиця, вони помітили як перед ними зупинився транспортний засіб марки Рено-Мастер, д.н.з. НОМЕР_1 , не подаючи сигналу світловим покажчиком повороту. Підійшовши до автомобіля, вони попросили від водія документи та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, оскільки явно видно було, що водій перебуває у стані алкогольного сп`яніння, нащо останній погодився та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу Драгер. Після чого на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Також з результатом тесту водій був згідний.
Разом з тим, апеляційний суд стверджує, що причини та обставини зупинки транспортного засобу під керуванням  ОСОБА_1 , обставини того, чи порушував останній правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом, не підлягають встановленню, оскільки предметом доказування в межах даної справи є саме фактичні дані щодо керування останнім транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та ці відомості не впливають на висновок про винуватість цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Окрім цього, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, й оскарження таких дій та його результатів  ОСОБА_1 та його захисником адвокатом Ференц Р.Я.

Не надано й доказів, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість працівників поліції.

Посилання ОСОБА_1 на те, що матеріали справи не містять підтвердження про відсторонення особи від керування автомобілем - не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не впливає на доведеність його вини про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на розбіжності щодо часу вчинення адміністративного правопорушення згідно протоколу та згідно постанови складеної відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, є слушними, однак жодним чином не спростовують правомірність складання та винесення таких, а також використання приладу Драгер «Алкотест 6810», проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а відтак не впливає на обставини вчинення адміністративного правопорушення, кваліфікацію дій ОСОБА_1 та не спростовує факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували доводи апеляційної скарги щодо незаконностіта необґрунтованості постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також направлені останнім на уникнення адміністративної відповідальності. Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б були також підставою для скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, наявні у справі докази, яким суддя першої інстанції надав належну оцінку, у своїй сукупності поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, та узгоджуються зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011).

Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що хоч і є суворим, проте безальтернативним видом стягнення.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції і вважає, що з врахуванням наведених обставин, а саме, що  ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, таке порушення Правил дорожнього руху України є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 відповідає характеру вчиненого правопорушення, встановлене у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для його зміни не вбачається.

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іршавського районного суду Закарпатської області від 23 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпА залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага