Номер провадження: 33/813/1871/24
Номер справи місцевого суду: 947/16269/24 
Головуючий у першій інстанції Войтов Г. В. 
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кравець Ю.І.,за участю: секретаря судового засідання Гасанової Л.Я. кизи, особи, яка притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Кузьміна Є.О. на постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає: АДРЕСА_1 ,
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
установив
Зазначеною постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.. Стягнуто судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.
Відповідно до оскарженої постанови суду, 08.05.2024 року о 21:06 годин на вул. Чернігівська, 9-в в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mazda 6 державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.9 (а) «Правил дорожнього руху України», в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу « Драгер 7510». Результат позитивний 0,40%, тест -1927.
Таким чином дії ОСОБА_1 кваліфіковано як порушення п. 2.9(а) «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Кузьмін Є.О. подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду на місці зупинки, натомість він просив направити його на проходження огляду у медичному закладі. Однак поліцейськими вимога ОСОБА_1 була проігнорована і був складений протокол про адміністративне правопорушення.
В судове засідання апеляційного суду адвокат Кузьмін Є.О., не з`явився, причини неявки апеляційному суду не повідомив, однак участь в апеляційному розгляді приймає ОСОБА_1 , який просив провести розгляд справи за відсутності його захисника Кузьміна Є.О.
З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності захисника ОСОБА_2 .
В судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1  підтримав доводи апеляційної скарги, та просив її задовольнити.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до приписів ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Мотивуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції у постанові послався на наступні докази:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №907993 від 08 травня 2024 року, складеним відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого, 08.05.2024 року о 21:06 год., в м. Одеса по вул. Чернігівська, біля будинку № 9-в, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів марки «DRAGER ALCOTEST» відповідно до якого у останнього виявлено 0,40 %о (проміле) алкоголю;
 
- результатом тесту за допомогою приладу «DRAGER ALCOTEST», згідно якого, тестом від 08.05.2024 року встановлено вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі становить 0,40 ‰ проміле;
 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
-диском відеозапису, з якого вбачаються обставини, зазначені в протоколі про адміністративне порушення.
Посилаючись на наведені докази, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, зі змісту протоколу серії ААД №907993 від 08 травня 2024 року вбачається, що 08.05.2024 року о 21:06 год., в м. Одеса по вул. Чернігівська, біля будинку № 9-в, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mazda 6», номерний знак НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння згідно показань газоаналізатора «DRAGER ALCOTEST» з результатом 0,40‰ проміле. Своїми діями водій порушив вимоги п. 2.9 (А) Правил дорожнього руху.
Під час складання протоколу проводилася відео зйомка на поліцейську бодікамеру на підставі Закону України №1231-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху».
Поліцейський, складаючи відносно згаданої особи протокол про адміністративне правопорушення вбачав в діях такої особи порушення.
ОСОБА_1 при складанні працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП був присутній, йому роз`яснено права, передбачені ст.63 Конституції України, а також ст.268 КУпАП, повідомлено, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені ст.277 КУпАП, про що зроблено відмітка.
ОСОБА_1 проставлений підпис в адміністративному протоколі.
Крім того, на місці зупинки, під час складання протоколу ОСОБА_1 надавав пояснення по суті порушення, зокремазазначив, що вживав пиво.
Після проходження тесту газоаналізатором «DRAGER ALCOTEST»з результатом 0,40‰ проміле, з результатом погодився, в медичний заклад їхати відмовився.
Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи, повторно дослідженими під час апеляційного розгляду, які дають підстави визнати докази належними та допустимими та такими, що підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Відповідно до приписів п.п. «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Отже, дії  ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 погодився із результатами огляду на місці зупинки, натомість він просив направити його на проходження огляду у медичному закладі, апеляційний суд не приймає, оскільки, вони спростовуються змістом відеозапису долученого до матеріалів справи з якого вбачається, що ОСОБА_1 з результатом погодився. При цьому, ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі незгоди з результатами огляду на місці зупинки він може прослідувати з працівниками поліції до медичного закладу повторного проходження огляду на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 відмовився.
Більш того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнав, що відмовився їхати до медичного закладу.
Посилання ОСОБА_1 стосовно зміни постанови місцевого суду в частині шляхом не призначення йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Суд враховує, що санкція ч.1 ст.130 КУпАП не передбачає застосування альтернативного стягнення, оскільки вказаною нормою закону передбачене одночасне накладення штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Апеляційний суд враховує що доказів того, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем ЗСУ та виконує завдання, пов`язанні з керуванням транспортним засобом матеріали справи не містять.
За наведених обставин, призначене місцевим судом стягнення відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, є достатнім для критичного усвідомлення правопорушником протиправності свого вчинку, в достатній мірі слугуватиме його вихованню, а також запобігатиме вчиненню ним нових правопорушень у сфері дорожнього руху.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив
Апеляційну скаргузахисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвоката Кузьміна Є.О. – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 17 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                 Ю.І. Кравець