ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 644/5795/24 Головуючий 1 інстанції: Маркосян М.В.
Провадження №: 33/818/1585/24 Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві  ОСОБА_1 , без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , без участі його захисників – Патер М.І. та Ковча П.С., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Ковча П.С. в інтересах ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року, - 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаною постановою ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, а також стягнуто судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Судом першої інстанції встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення ААД№ 603228 від 09.07.2024 вбачається, що ОСОБА_2 09.07.2024 о 19 годині 40 хвилин за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 320, керував транспортним засобом «MERSEDES BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість ходи, мови, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку суду першої інстанції, підтверджуються, зокрема:
-даними протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 603228 від 09.07.2024;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.07.2024;
-поясненнями ОСОБА_3 від 09.07.2024;
-відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення;
-відеозаписами, наданими представником ОСОБА_2 – адвокатом Патер М.І. 26.08.2024;
-рапортом інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №2 УПП в Харківській області Лелікова В.В.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення №644/5795/24 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги, захисник ОСОБА_4 зазначає, що зупинка поліцейськими транспортного засобу була безпідставною, пояснення ОСОБА_3 не є належним доказом, оскільки її присутність не зафіксована ані на відеозаписі, ані у протоколі, о 21:26:02 ОСОБА_2 зазначає, що готовий здати кров на експертне дослідження, однак йому відмовлено.
Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною та просить її скасувати.

Позиції учасників апеляційного провадження 
В судове засідання суду апеляційної інстанції, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, правопорушник та його захисники не з`явилися, від останніх надійшли клопотання про розгляд справи без їхньої участі. 

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. 
Положення ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 2.5 ПДР України Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан наркотичного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 09.07.2024 о 19 годині 40 хвилин за адресою: м. Харків, пр. Героїв Харкова, 320, керував транспортним засобом «MERSEDES BENZ VITO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, підвищена жвавість ходи, мови, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД відмовився.
Суд апеляційної інстанції з метою перевірки матеріалів справи та доводів апеляційної скарги надав сторонам провадження всі можливості для представлення доказів по справі для підтримання їхньої правової позиції.
На думку суду апеляційної інстанції, доводи апелянта на підтримання його позиції про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у діянні ОСОБА_2 є необґрунтованими з огляду на наступне.
Як вбачається з відеозапису з бодікамери поліцейського, після розмови з водієм у працівників поліції виникла підозра про перебування останнього під дією наркотичних речовин, у зв`язку з чим йому було запропоновано проїхати до відповідного закладу охорони здоров`я для проходження спеціального огляду у передбаченому законодавством порядку. Однак водій усупереч положенню п. 2.5 ПДР відмовився від проходження такого огляду.
Пунктом 7 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції N 1452/735 від 09.11.2015 року передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Згідно з п. 12 розділу II зазначеної Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Перевірка на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в медичних закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення лабораторного дослідження біоматеріалу.
Оскільки у ОСОБА_2 працівники поліції виявили ознаки можливого наркотичного сп`яніння, які передбачені в пункті 4 розділу I вищезазначеної Інструкції, на місці зупинки транспортного засобу, однак провести такий огляд за допомогою лабораторного дослідження біоматеріалу на місці неможливо, тому працівники поліції обґрунтовано пропонували йому пройти такий огляд у медичному закладі в лікаря-нарколога.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що правопорушник притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП саме за фактом порушення п. 2.5 ПДР України, тобто за відмову від проходження огляду, відтак його вина полягає у порушенні обов`язку пройти на вимогу працівника поліції огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а факт реального перебування чи неперебування його під дією наркотичних препаратів у той день на кваліфікацію даного адміністративного правопорушення не впливає.
Як вбачається з відеозапису з бодікамери поліцейського, о 20:23:40 після роз`яснень поліцейськими прав і обов`язків водія у ситуації, що склалася, правопорушник остаточно відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. О 21:26:02 водій каже, що не проти здати кров на експертне дослідження, поліцейський пояснює, що вже пізно, бо матеріали вже складено за фактом відмови.
Стосовно цього суд апеляційної інстанції додатково звертає увагу, що огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідно до чинних нормативних вимог проводиться за допомогою експертного дослідження біологічного середовища сечі, а не крові.
Далі з відеозапису вбачається, що о 21:27:20 водій особисто та усвідомлено підписується в протоколі про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння фактично не проводився, а поліцейський пояснює водієві, що йому належало одразу погодитись на огляд в порядку, встановленому чинним законодавством, а також що законодавством за загальним правилом передбачено дві години на проведення такого огляду задля забезпечення достовірності його результату.
Отже, виходячи з того, що факт відмови правопорушника від проходження встановленого законом огляду на предмет перебування його в стані наркотичного сп`яніння є доведеним, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме вказана особа визнана судом винуватою за відмову від проходження огляду на предмет перебування його у стані наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні, у зв`язку з чим апеляційний суд вбачає у діях ОСОБА_2 , склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
У рішенні ЄСПЛ по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» вказується, що у 
рішеннях судів та трибуналів мають належним чином пояснюватися підстави, на яких ці рішення ґрунтуються. Ступінь суворості цієї вимоги може бути різним, залежно від характеру рішення, і він має визначатися, виходячи із обставин справи. Однак, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
З вищезазначеного випливає, що інші доводи та пояснення апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними або необґрунтованими. 
З урахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення є грубим порушенням правил дорожнього руху та є потенційно небезпечним для суспільства, становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.ст. 1,7,25,33,38,294,295 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ : 
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року по справі щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Апеляційну скаргу захисника правопорушника, - залишити без задоволення.
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду О.М. Курило