Справа № 442/2563/23                                Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В. 
Провадження № 22-ц/811/1780/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,
секретаря: Салати Я.І.
з участю: представника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області – Мацкулки Н.М., Кекош С.Я. та її представника – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги мотивувала тим, що вона працювала в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Львівській області на посаді помічника лікаря-епідеміолога Дрогобицького відділу Дрогобицького районного управління. 
Наказом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 03 березня 2023 року №240-к її звільнено з роботи відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 09 березня 2023 року, (наказ отримано 09.03.2023).
Таке звільнення з роботи, вважала незаконним, оскільки Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області звільнило її за відсутності правових підстав та з порушенням установленого трудовим законодавством порядку (процедури) звільнення, а тому змушена звернутися з даним позовом в суд за захистом порушених прав.
З врахуванням зазначених обставин ОСОБА_2 просила:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 03 березня 2023 року №240-к щодо звільнення її, помічника лікаря-епідеміолога Дрогобицького відділу Дрогобицького районного управління відповідно, з роботи відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з 09 березня 2023 року;
поновити її на роботі в Дрогобицькому відділі Дрогобицького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області на посаді помічника лікаря-епідеміолога з 10 березня 2023 року; стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 березня 2023 року до дати ухвалення судового рішення включно.
Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2024 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 03 березня 2023 року №240-к щодо звільнення ОСОБА_2 , помічника лікаря-епідеміолога Дрогобицького відділу Дрогобицького районного управління відповідно, з роботи відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з 09 березня 2023 року.
Поновлено ОСОБА_2 на роботі в Дрогобицькому відділі Дрогобицького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області на посаді помічника лікаря-епідеміолога з 10 березня 2023 року.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі – допущено до негайного виконання.
Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржило Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області.
В апеляційній скарзі покликається на те, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні встановив, що внаслідок змін в організації виробництва і праці у ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області було створено Львівське міське управління, у якому було 24 вакантні посади. 
Стверджує, що вказана обставина не відповідає дійсності, що підтверджується структурами та штатними розписами на 2022 рік та на 2023 рік. У 2023 році у Львівському міському управлінні відбулась лише зміна штатного розпису за рахунок ліквідації посад, які не були зайняті.
Також, суд першої інстанції встановив, що у секторі документального забезпечення та комунікації управління фітосанітарної безпеки було чотири вакантних посад. 
Зазначали, що згідно структур та штатних розписів на 2022 рік та на 2023 рік у Головному управлінні Держпродспоживслужби у Львівській області сектора документального забезпечення та комунікації управління фітосанітарної безпеки не існує.
Окрім цього, суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що: у відділі реєстрації сільськогосподарської техніки було п`ять вакантних посад та три вакантні посади у секторі підтримки користувачів та інженерної інфраструктури, однак вказані посади не могли пропонуватися ОСОБА_2 , оскільки на зайняття останніх працівникам необхідно мати одну із таких спеціальних освіт, як: інженера, програміста, механіка.
Вважають, що у відділі реєстрації сільськогосподарської техніки та секторі підтримки користувачів та інженерної інфраструктури не було посад за відповідною професією чи спеціальністю, які б могла обіймати ОСОБА_2 , з урахуванням її освіти, кваліфікації та досвіду.
Просять рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області – Мацкули Н.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2 та її представника – ОСОБА_1 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється той факт, що ОСОБА_2 працювала в Головному управлінні Держпродспоживслужби у Львівській області на посаді помічника лікаря-епідеміолога Дрогобицького відділу Дрогобицького районного управління.
Наказом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 03 березня 2023 року №240-к її звільнено з роботи відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України з 09 березня 2023 року.
З наказу від 03 березня 2023 №240-к, з штатного розпису від 23 лютого 2022 року вбачається, що до звільнення з роботи позивачка працювала на посаді помічника лікаря-епідеміолога в Дрогобицькому відділі Дрогобицького районного управління Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області, який був структурним підрозділом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області.
Штатним розписом від 23 лютого 2022р встановлена чисельність працівників ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області в кількості 480 штатних одиниць.
В Дрогобицькому районному управлінні були встановлені наступні 19 шт.од.: начальник управління - 1 од.
- в Дрогобицькому відділі заступник начальника управління- начальник відділу - 1 од.; заступник начальника відділу - 1 од.; головний спеціаліст - 3 од.; провідний фахівець - 2 од.; помічник лікаря-епідеміолога - 3 од.
- в Трускавецькому відділі: начальник відділу - 1 од.; заступник начальника відділу - 1 од.; головний спеціаліст - 3 од.; провідний фахівець - 2 од.; помічник лікаря-епідеміолога - 1 од.
Наказом від 22 грудня 2022 року №212 введено в дію нову структуру та новий штатний розпис ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області, відповідно до яких чисельність працівників ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області встановлена 364 штатні одиниці.
Внаслідок змін в організації виробництва і праці: в ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області були ліквідовані Золочівське районне управління, Яворівське районне управління, Дрогобицький відділ та Трускавецький відділ Дрогобицького районного управління та створені Львівське міське управління, сектор документального забезпечення та комунікації управління фітосанітарної безпеки, управління правового забезпечення, відділ реєстрації сільськогосподарської техніки, сектор з питань запобігання та виявлення корупції, сектор підтримки користувачів та інженерної інфраструктури, відділ безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Дрогобицького районного управління та відділ державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Дрогобицького районного управління.
Дрогобицьке районне управління ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області ліквідоване не було: на відділ безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини і на відділ державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Дрогобицького районного управління були покладені такі ж функції, що і на Дрогобицький відділ та Трускавецький відділ Дрогобицького районного управління; посада помічника лікаря-епідеміолога, яку займала позивач до звільнення, скорочена не була. В результаті реорганізації кількість посад помічника лікаря-епідеміолога зменшилась з 4 шт.од. до 3 шт.од.
Положеннями ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.
Відповідно до ст.49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників. У штатному розписі містяться назви посад, чисельність персоналу і оклади по кожній посаді, а затвердження керівником підприємства штатного розпису здійснюється шляхом видання спеціального локального нормативного акту (наказу), який визначатиме кількість працівників кожної професії з розподілом штатних одиниць по структурних підрозділах підприємства.
Скорочення чисельності та скорочення штату - поняття не тотожні. Чисельність працівників - це списочний склад працюючих, і скорочення чисельності передбачає зменшення їх кількості. Штат працівників - це сукупність посад, встановлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами.
При цьому, при скороченні штату кількість працівників може бути збільшена.
Прийняття, затвердження штатного розпису проводиться шляхом видання спеціальною локального нормативного акту - наказу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа.
Відповідно до ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України: Власник є таким, що належно виконав вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.
Обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору. Роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення (ч.3 ст. 49-2 КЗпП України).
Із штатних розписів від 12 грудня 2022р та від 23 лютого 2022р вбачається, що в періоді з дати попередження позивачки про звільнення по дату її звільнення з роботи у ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області були вакантні посади в створених: Львівському міському управлінні - 24 шт.од.; секторі документального забезпечення та комунікації управління фітосанітарної безпеки - 4 шт.од.; відділі реєстрації сільськогосподарської техніки - 5 шт.од.; секторі підтримки користувачів та інженерної інфраструктури — 3 шт.од.; відділі безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини Дрогобицького районного управління - 8 шт.од.; відділі державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Дрогобицькою районного управління - 6 шт.од.
Проте, в період з дати попередження про наступне звільнення - 03 січня 2023 року, по дату звільнення з роботи - 09 березня 2023 року, вищеперелічені посади позивачці запропоновані не були.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердила, що в період з 03 січня 2023 року по 09 березня 2023 року вакантними були 58 штатні одиниці (три з яких її були запропоновані), які вона могла займати згідно кваліфікаційних вимог: 
30 шт.од помічника лікаря-епідеміолога в новостворених структурних підрозділах;
23 шт.од. провідного фахівця в новостворених структурних підрозділах;
1 шт.од прибиральника службових приміщень відділу господарського забезпечення Управління організаційно-господарського забезпечення;
4 шт.од в секторі документального забезпечення та комунікацій в управлінні організаційно-господарського забезпечення. Вона готова була розглядати всі вакантні посади, щоб зберегти роботу.
Згідно листа ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області №07-13/425 від 25 січня 2023, позивачці пропонувалися наступні вакантні посади: помічник лікаря-епідеміолога відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Львівського районного управління (вакантна посада); помічник лікаря-епідеміолога відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Самбірського районного управління (тимчасова вакантна посада до 27 червня 2023 - на час відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника); помічник лікаря-епідеміолога відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Яворівського районного управління (тимчасова вакантна посада - на час проходження військової служби основного працівника).
При встановлених обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в періоді з дати попередження про наступне звільнення – 03 січня 2023 р, до дати звільнення з роботи – 09 березня 2023 р, позивачці не були запропоновані усі наявні вакантні посади, які вона могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації, то обов`язок щодо її працевлаштування ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області не виконало.
При звільненні позивачки з роботи ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області не визначало кваліфікацію, продуктивність праці усіх працівників ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області, які залишились працювати після 09 березня 2023 р, в результаті чого не врахувало переважне право позивачки залишення на роботі (вища кваліфікація, вища освіта, середня спеціальна освіта, проходження спеціальних курсів, стаж роботи).
Порядок визначення продуктивності праці та кваліфікації працівників та правова позиція щодо застосування ст.42 КЗпП України наведені, зокрема, в Рекомендаціях щодо припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця №166 Міжнародної організації праці, відповідно до яких відбір роботодавцем працівників, трудові відносини з якими припиняються з причин економічного, технічного, структурного чи аналогічного плану, має проводитись на основі критеріїв, які визначаються завчасно і належним чином враховують як інтереси підприємства, установи або служби, так і інтереси працівників;
в листі Міністерства соціальної політики України від 21 травня 2012 №80/06/187-12 "Про переважне право на залишення на роботі44.
В листі зазначено, що законодавством не передбачені критерії і порядок визначення працівників із більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці.
На практиці для виявлення таких працівників роботодавцем робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, у процесі якого, як правило, враховуються такі обставини: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи у роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.
Отже, при звільненні позивачки з роботи ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області не врахувало її переважне право залишення на роботі, відтак, порушило встановлений трудовим законодавством порядок (процедуру) звільнення.
Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.
Системний аналіз вимог законодавства свідчать про те, що Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області звільнило позивачку з роботи за відсутності правових підстав та з порушенням установленого трудовим законодавством порядку (процедури) звільнення, а тому звільнення є незаконним, а наказ від 03 березня 2023 року №240-к – протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеною прогулу.
Що стосується позовних вимог в частині: стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10 березня 2023 року по 03 травня 2023 року (включно), то суд першої інстанції виходив, що згідно довідки про заробітну плату за січень, лютий, березень 2023 року, заробітна плата позивачки за січень 2023 року становить 11011,00 грн., за лютий 2023 року -10510,50 грн.
Число робочих днів у січні – 22 дні, в лютому – 20 днів.
Середньоденна заробітна плата становить 512,42 грн. (11011,00 + 10510,50) / (22+20).
Отже, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті позивачці за період з 10 березня 2023 по 03 травня 2024 (включно), становить 154750,84 гривень. Зазначений розрахунок відповідачем не спростовано.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».
Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області - залишити без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 06 листопада 2024 року

Головуючий суддя:                                                        Савуляк Р.В.

Судді:                                                                 Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.