запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/741/24	Головуючий у 1-й інстанції Марченко Н.В.	
Єдиний унікальний №332/6337/23	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.130 ч.1 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       11 жовтня 2024 року                                         м.Запоріжжя 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Дзьобка Володимира Олександровича на постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 липня 2024 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 19.10.2023 року о 14 год. 23 хв. у м.Запоріжжі, по вул.Скворцова, 247А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Honda Accord» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. 
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Дзьобко В.О. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення. 
Свої вимоги мотивував тим, що лікар-нарколог припустився грубого порушення своєї посадової інструкції, якою чітко визначені дії лікаря внаслідок неможливості з фізіологічних причин обстежуваною особою надати сечу для дослідження.
Лікарем було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, що свідчить про недійсність висновку та такого огляду і відсутність підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.
Суд, приймаючи рішення щодо виклику та допиту працівників поліції, пристав на сторону обвинувачення, поклав в основу свого рішення пояснення зацікавлених осіб, які в свою чергу порушили закон і піддали ОСОБА_1 до відповідальності без причини. 
До початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_2  надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі та без участі  ОСОБА_1 . Тому у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка останніх до суду не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутності в судовому засіданні. 
Перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконано вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП, повно та всебічно розглянуто обставини справи, дотримано вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом захисником не оспорюється.
Рішення суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується
- відомостями, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №621487 від 19.10.2023 року, підписаному особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до якого водій ОСОБА_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння (поведінка що не відповідає обстановці, порушення мови, порушення координації рухів), відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння;
- направленням на огляд водія транспортного засобу до КНП «ОКЗ НПД» ЗОР з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 19.10.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки наркотичного сп`яніння;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 9456 від 19.10.2023 року згідно якого ОСОБА_1 відмовився від відповідного медичного огляду;
- актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 9456 від 19.10.2023 року, за результатами проведеного лікарем огляду ОСОБА_1 відмовився від огляду та здачі сечі для дослідження; 
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, що причиною відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння було те, що він не зміг здати сечу для проведення експертизи, апеляційний суд зазначає наступне.
Допитаний у суді першої інстанції лікар (фельдшер) КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР ОСОБА_3 показав, що ОСОБА_1 було запропоновано надати на лабораторне дослідження з метою виявлення та визначення концентрації наркотичних речовин біологічний матеріал – сечу. Однак, у порушення ч.4 ст.266 КУпАП протягом двох годин ОСОБА_1 не надав біологічного матеріалу. 
Зауважив, що ОСОБА_1 не було запропоновано надати інші види біологічного матеріалу, оскільки згідно Методичною рекомендацію «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організацією проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» передбачено, що з метою виявлення та визначення концентрації наркотичних речовин надається виключно біологічний матеріал – сеча, а отже, у зв`язку із тим, що лабораторний етап є обов`язковим, а ОСОБА_1 протягом 2 (двох) годин не надано біологічний матеріал – сечу, було видано висновок №9456 від 19.10.2023 року про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_4 . 
Разом із цим, лікар ОСОБА_3 заперечував проти доводів ОСОБА_1 щодо неможливості через фізіологічний стан надати на дослідження біологічний матеріал – сечу, обґрунтовуючи тим, що об`єм сечі, який формується в організмі людини становить від 0,5 мл. до 2 мл. сечі на хвилину, тобто за дві години перебування у лікарні у ОСОБА_1 було сформовано достатньо сечі для надання її на дослідження. 
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимог законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння останнього направлено на огляд до відповідного медичного закладу. 
Відповідно до пунктів 12, 13 Розділу ІІІ Інструкції №1452/735, для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров у разі неможливості відібрати такі зразки як слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя рук.
Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища.
Суду не надано жодних належних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 будь-яких захворювань, які б унеможливлюють проведення дослідження з використанням біологічного середовища у вигляді сечі. ОСОБА_1 умисно відмовлявся від здачі матеріалу, і це тривало певний тривалий час.
Мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях водія складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Також, як вбачається із висновку № 9456 від 19.10.2023 року виданим КНП «ОКЗ НПД» ЗОР, ОСОБА_1 було доставлено КНП «ОКЗ НПД» ЗОР о 14-33 годині 19.10.2023 року висновок лікаря нарколога виданий о 17-30 годині 19.10.2023 року, що свідчить про те, що лікарем дотримано вимоги передбачені Методичною рекомендацію «Порядку відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організацією проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Разом із цим, суд не приймає до уваги поданий представником ОСОБА_1 адвокатом Дзьобко В.О. надані висновки щодо результатів медичного огляду відносно ОСОБА_5 , оскільки вони датовані 20.10.2023 року та 22.10.2023 року, а отже, не можуть бути визнаними, як належними і допустимими доказами,через те, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції був проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а отже, в порядку ч. 4 ст. 266 КУпАП є недійсними.
Апеляційний суд зауважує, що всупереч протилежним доводам захисника, відповідно до п.2.5 ПДР проведення огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія, при цьому жоден із нормативних документів не дає водієві права оспорювати таку вимогу поліцейського.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення, є необґрунтованими. З матеріалів справи встановлено, що усі докази суддею були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються як на матеріалах справи, так і на вимогах закону.
Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога про необхідність проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.
Більш того, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, враховуючи наявні докази та пряме зазначення про це в апеляційній скарзі, ніким не оспорюється.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до п.2 Розділу I Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, всупереч протилежним доводам останнього, викладені поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення та направленні на огляд з метою виявлення стану сп`яніння.
Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги ОСОБА_1 про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.4 розділу І Інструкції ознак наркотичного сп`яніння.
Відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 , тим самим, порушив вимоги п. 2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Загалом доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують.
У зв`язку з наведеним, у суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено. 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника Дзьобка Володимира Олександровича залишити без задоволення.
Постанову судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10 липня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 332/6337/23