П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/3600/24	

Перша інстанція: суддя Брагар В. С.,
повний текст судового рішення
складено 26.07.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1  до ІНФОРМАЦІЯ_1  про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – РТЦК) та просив:
          - визнати протиправною бездіяльність РТЦК щодо не розгляду заяви про надання ОСОБА_1 , відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.23 Закону України ”Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
          - зобов`язати РТЦК розглянути заяву та надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та вважати його таким, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону України ”Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 є здобувачем фахової передвищої освіти за денною формою навчання.
          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
          Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.
          Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був поновлений на ІІ курс, групи Еп-212, денної форми навчання Державного вищого навчального закладу Миколаївського політехнічного фахового коледжу, відповідно до довідки №50 від 05.02.2024 року.                    
Відповідно до наказу про поновлення від 15.02.2024 року №11 (відповідно до Закону України «Про фахову передвищу освіту», розділ VІІ «Доступ до фахової перед вищої освіти, прийом, відрахування, переривання, навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах фахової передвищої освіти» стаття 44), поновлено ОСОБА_1 , здобувача освіти, який навчався у Державному вищому навчальному закладі Миколаївському політехнічному коледжі, на другий курс Електротехнічного відділення освітньо-професійного ступеня фаховий молодший бакалавр спеціальності 141«Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» освітньо-професійної програми «Монтаж і експлуатація електроустаткування підприємств і цивільних споруд», до групи Еп-212, денної форми здобуття освіти, з 15 січня 2024 року за кошти фізичних та юридичних осіб.
Згідно договору про надання платної освітньої послуги №02 від 15.01.2024 року, ОСОБА_1 є здобувачем освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра за освітньо-професійною програмою «Монтаж і експлуатація електроустаткування підприємств і цивільних споруд» спеціальністю 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка». Освітньо-професійна програма в закладі освіти строком до 30.06.2026 року.
01.04.2024 року ОСОБА_1 було направлено до відповідача заяву про надання  відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та з проханням вважати його таким, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України ”Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, як здобувач професійної (професійно-технічної), фахової передвищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти.
Відповідач листом від 24.04.2024 року за № 4204 надав відповідь, в якому повідомив позивача, що надані ним документи до заяви подані не в повному обсязі, а саме: відсутній військово-обліковий документ. Крім того відповідач зазначив, що згідно Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, для внесення/зміни облікових даних позивачу необхідно прибути особисто до ІНФОРМАЦІЯ_3 в будь-який робочий день з паспортом та військово-обліковим документом.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що у відповідь на заяву відповідачем направлено на адресу позивача лист від 24.04.2024 №4204, в якому повідомлено про недоліки поданої заяви та необхідність прибуття особисто до ІНФОРМАЦІЯ_3 в будь-який робочий день з паспортом та військово-обліковим документом.
Таким чином, на думку суду, в діях відповідача відсутня бездіяльність щодо не розгляду заяви про відстрочку від призову.
Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/202 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, № 734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, від 06.05.2024 №272/2024, затвердженими відповідними законами України, продовжувався строк дії воєнного стану в Україні.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частинами першою, третьої статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).
За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року №3543-XII (далі Закон №3543-XII).
Відповідно до статті 1 цього Закону мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
З 05.01.2023 року механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування м форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений Постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку (додаток 2 до Порядку №1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, Зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 року №154 (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
За змістом положень пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам, розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Згідно з пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що до повноважень територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час. З метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації особа повинна надати визначені документи, за результатами розгляду яких військовими органами комплектування та соціальної підтримки за місцем військового обліку приймається рішення про наявність або відсутність в особи права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Щодо наявності відповідного права (на відстрочку) вчиняється відповідна відмітка у військовому квитку або запис у посвідченні. Рішення (видача довідок, внесення відміток та записів у військово-облікові документи) органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, приймаються до громадян України (призовників, військовозобов`язаних), які перебувають на військовому обліку у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та підпорядкованих відділах.
Предметом спору у цій справі є допущена бездіяльність щодо розгляду заяви позивача від 01.04.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону №3543-ХІІ.
З матеріалів справи вбачається, що позивач засобами поштового зв`язку направив до відповідача заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ, як здобувач професійної (професійно-технічної), фахової передвищої освіти, який навчається за денною формою здобуття освіти.
До заяви було додано: копію ID-паспорта, копію довідки про реєстрацію місця проживання, копію довідки здобувача освіти, копію договору з навчальним закладом, копію наказу про поновлення.
Разом з тим, відповідач, не заперечуючи право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, у відповідь на вищезазначену заяву вказав про необхідність подання заяви про відстрочку від призову на військову службу позивачем особисто, а не засобами поштового зв`язку, разом із оригіналами паспорту та військово-облікового документу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що до прийняття Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16 травня 2024 р. №560, порядок отримання відстрочки детально врегульований не був, а фактично на час виникнення спірних правовідносин (квітень 2024 року) вирішуючи дане питання, керувались вимогами ст.23 Закону №3543-ХІІ, якою визначений перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
При цьому, чинними на той час нормами законодавства не було передбачено обов`язку особи надавати оригінал військово-облікового документа до заяви про відстрочку від призову на військову службу на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону №3543-ХІІ.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень не наділений правом вимагати від особи документів, які не передбачені законом.
Також, положення частини одинадцятої статті 38 Закону №2232-ХІІ визначають обов`язок військовозобов`язаних, зокрема, особисто повідомити у разі змін сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання або перебування, освіти, місця роботи, посади органи, де вони перебувають на військовому обліку.
Тотожні норми містяться і у Порядку №1487, у тому числі в Правилах військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку), норми якого також вище наведені.
Колегія суддів наголошує, що Порядок №1487 не визначає конкретних способів надання документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації (власноручно, поштою тощо), як і не містить положень, відповідно до яких військовозобов`язаний повинен особисто прибути до органу, в якому він перебуває на військовому обліку, з метою подання відповідних документів.
З наведеного можна дійти висновку, що ані положення Закону №2232-ХІІ, ані Порядку №1487 не передбачають обов`язку особистого відвідування особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подання заяви та документів на відстрочку. Тобто, обов`язок «особисто повідомити» не є тотожнім «особисто прибути».
Більш того, у спірних правовідносинах відповідач не ставив під сумнів той факт, що заява про відстрочку була направлена військовозобов`язаним особисто.
Отже, на переконання апеляційного суду, позивач, надіславши особисто поштовим зв`язком заяву та документи для вирішення питання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації дотримався процедури особистого їх подання (направлення).
Тобто, отримавши таку заяву з додатками, відповідач, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки, після отримання цієї заяви, повинен був прийняти відповідне  рішення за наслідком її розгляду по суті щодо надання відстрочки або відмови у наданні відстрочки.
Разом з тим, в даному випадку, заява позивача   комісією при РТЦК щодо перевірки законності надання відстрочок по суті не розглядалася, а надана відповідь-роз`яснення про необхідність особистого прибуття позивача для подання відповідної заяви з оригіналом військово-облікового документа.
Апеляційний суд вважає, що вказаний лист відповідача носить інформативний характер та не свідчить про прийняття рішення по суті порушеного у заяві питання. Вказана відповідь також не тягне за собою жодних юридичних наслідків, відповідно, не порушує прав, свобод та інтересів особи, а відтак, не є актом індивідуальної дії, що підлягає оскарженню.
При цьому, згідно норм чинного законодавства, у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.
Відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
При цьому протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу чи його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону (або ж іншого нормативно-правового регулювання) віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Таким чином, оскільки відповідач належним чином не розглянув заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та не прийняв будь-яке рішення, яке б породжувало для позивача юридичні наслідки, то, на переконання апеляційного суду, для захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати РТЦК розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2024 року з прийняттям відповідного рішення.
Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов`язання РТЦК надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та вважати його таким, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації задоволенню не підлягають, оскільки такі дії належать до виключної компетенції відповідача за наслідками розгляду заяви.
Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що неправильне застосування судом 1-ої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи призвели до неправильного вирішення позову, та про  наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду 1-ої інстанції та ухвалення нового судового рішення – про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч.6  ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Апеляційним судом встановлено, що за подання позовної заяви до суду 1-ї інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією № 5013-2238-1137-4808 від 17.04.2024 року.
Також, за подання апеляційної скарги до суду апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1816,80 грн., згідно квитанції № 380562218 від 07.08.2024 року.
Отже, оскільки апеляційна скарга позивача задоволена та задоволені позовні вимоги, апеляційний суд доходить до висновку, що понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову та апеляційної скарги підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом стягнення коштів у розмірі 3028 грн.
Керуючись статтями 139, 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року – скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неприйняття рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 від 01.04.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти відповідне рішення за результатом розгляду.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	А.В. Бойко    О.А. Шевчук