ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 грудня 2024 року           справа №200/3517/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року (повне судове рішення складено 20 вересня 2024 року) у справі № 200/3517/24 (суддя в І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2024 по справі № 200/6168/23, яке набрало законної сили 11.04.2024, позивачу було призначено пенсію з 27.06.2023. Спочатку розмір пенсії було встановлено в максимальному розмірі 23 610 грн., проте згодом її розмір було знижено до 20 930 грн. 01.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою, в якій просив пояснити, з якої причини йому було знижено розмір пенсії. Після цієї заяви розмір пенсії було вдруге знижено до 19 072,97 грн. На заяву позивача від 01.05.2024 він отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.05.2024, в якому повідомлено, що при опрацюванні рішення суду розмір пенсії помилково розраховано відповідно до статті 8 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345), адже в рішенні суду відсутні зобов`язання щодо обчислення пенсії з урахуванням вимог статті 8 Закону № 345. Проте, на думку позивача, саме при призначенні пенсії відповідач мав розрахувати пенсію саме з врахуванням ст. 8 Закону № 345, адже стаж його роботи складає більше ніж 15 років. Крім того, позивач зауважує, що логічним вважається обмеження пенсії її максимальним розміром, визначеним відповідно до прожиткового мінімуму в році її призначення, а тому максимальний розмір пенсії має бути розрахований із розрахунку 2024 року.
З огляду на вказане, позивач просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо обрахунку розміру пенсії позивача за загальною формулою розрахунку розміру пенсії за віком, визначеною ч. 1 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV), без застосування її мінімального розміру відповідно до ст. 8 Закону № 345;
зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії з 27.06.2023, визначивши її в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 8 Закону № 345; 
зобов`язати відповідача при проведенні перерахунку пенсії відповідно до вимог ст. 8 Закону № 345 застосувати максимальний розмір пенсії в розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, за 2024 рік, що становить 23 610, 00 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо обрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 за загальною формулою розрахунку розміру пенсії за віком, визначеною ч. 1 ст. 27 Закону № 1058-IV, без застосування її мінімального розміру відповідно до ст. 8 Закону № 345.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 27.06.2023, визначивши її в розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу), відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 8 Закону № 345. 
У решті заявлених вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2024 по справі № 200/6168/23, на підставі якого позивачу призначено пенсію, не встановило наявності підстав для призначення пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345. Як наслідок пенсійний орган не було зобов`язано призначити пенсію відповідно до приписів Закону № 345. 
Вважає, що обставина наявності підстав для призначення пенсії відповідно до ст. 8 Закону № 345, не була належним чином встановлена судом першої інстанції, а відтак суд неповністю з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту № НОМЕР_1 .
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.02.2024 по справі № 200/6168/23, яке набрало законної сили 11.04.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву позивача від 27.06.2023 № 1335 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV та призначити пенсію згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV з зарахуванням до пільгового стажу працівника провідної професії, передбаченого ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, періоди роботи з 29.08.2011 по 16.07.2012, з 01.11.2004 по 30.01.2006, з 06.03.2004 по 03.10.2004, з 06.10.2007 по 13.12.2009, з 13.07.1993 по 09.08.1993, з 14.12.1993 по 01.03.1994, з 25.10.1994 по 28.10.1994; з 31.12.2009 по 31.12.2009, з 30.07.2010 по 31.07.2010, з 31.08.2010 по 31.08.2010, з 31.05.2013 по 31.05.2013, з 31.03.2014 по 31.04.2014, з 01.02.2015 по 02.02.2015, з 01.10.2017 по 19.10.2017 (19 днів) та з 01.11.2017 по 12.11.2017 (12 днів). 
На виконання вказаного рішення відповідачем в квітні 2024 року призначено пенсію позивачу. Його страховий стаж відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV складає 51 рік 04 місяці 03 дні, в тому числі додаткові роки за Списком № 1 – 20 років. Розмір пенсії з 27.06.2023 склала 20 930,00 грн, в тому числі:
18 638,09 грн – розмір пенсії за віком (0, 51250 х 36 367, 01грн);
334,88 грн – доплата за понаднормовий стаж 16 років (2093,00 грн х 16 %);
18 972,97 грн – загальний розмір пенсії;
10 120,64 грн – доплата до пенсії по Закону № 345;
29 093,61 грн – сума пенсії по Закону № 345 (80 % х 36 367,01 грн);
20 930,00 грн – максимальний розмір пенсії (2093,00 грн х 10).
Проте, в подальшому відповідач перерахував розмір пенсії позивача, а саме без врахування статті 8 Закону № 345, адже в рішенні суду відсутні зобов`язання щодо обчислення пенсії з урахуванням вимог статті 8 Закону № 345.
Враховуючи зазначене пенсійну справу ОСОБА_1 приведено у відповідність. Розмір пенсії з 27.06.2023 склав 18 972, 97 грн, в тому числі:
18 638,09 грн – розмір пенсії за віком (0, 51250 х 36 367, 01 грн);
334,88 грн – доплата за понаднормовий стаж 16 років (2 093, 00 грн х 16 %);
18 972,97 грн – загальний розмір пенсії.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області нарахована доплата на виконання рішення суду за період з 27.06.2023 по 31.05.2024, яка складає - 211 532, 40 грн. 
З 01.03.2024 пенсія позивача перерахована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році». Розмір індексації з 01.03.2024 склав 100, 00 грн. Розмір пенсії з 01.03.2024 склав – 19 072, 97 грн. Про вказане свідчить лист відповідача від 29 травня 2024 року.
Вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо розрахунку його пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходив з наступного.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
На підставі частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
Стосовно позовних вимог щодо застосування ст. 8 Закону № 345 при проведенні перерахунку пенсії.
Згідно зі статтею 1 Закону № 345, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Відповідно до приписів статті 8 Закону № 345 мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Так, колегія суддів погоджється з судом першої інстанції, що на момент розрахунку пенсії позивач мав необхідні 15 років стажу, про що свідчить лист відповідача та не заперечувалось відповідачем у відзиві, а тому пенсійним органом мали були застосовано вказані положення статті 8 Закону № 345. 
В свою чергу, апелянт перед судом наявність 15 років пільгового стажу не спростував, будь-яких документів з цього приводу не надавав.
Згідно з частинами 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 КАС України).
Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Доводи апеляційної скарги по суті спору не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 серпня 2024 року у справі № 200/3517/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 12 грудня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко
                                                                                          А. А. Блохін
                                                                                          Т. Г. Гаврищук