ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 грудня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 340/4475/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач), суддів:  Щербака А.А., Баранник Н.П.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/4475/24 (суддя першої інстанції Петренко О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
05.07.2024 позивач звернувся до суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100 000 гривень, за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024 включно;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком військово-лікарських комісій з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024 включно із розрахунку 100 000 грн. на місяць пропорційно часу лікування та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, з урахуванням проведених виплат за цей період.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не було виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2022 № 168, за періоди з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024 включно. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», збільшеної до 100 000 гривень за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме: за період з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 16.07.2023 року, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а саме: з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно та з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно із розрахунку до 100 000,00 грн. на місяць пропорційно часу лікування, з урахуванням проведених виплат за ці періоди.
В решті позовних вимог відмовлено. Розподіл судових витрат у справі не здійснювався.
Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове судове рішення яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано той факт, що саме після отримання травми 16.07.2023 позивач мав необхідність у лікуванні, яке відповідно з 18.07.2023 по 15.01.2024 (включно із реабілітацією) проходила безперервно, по факту змінюючи лише місце лікування (медичний заклад охорони здоров`я). Звертає увагу на те, що пунктом 9 продовження до свідоцтва про хворобу № 1707/253 зазначено про його періоди перебування на лікуванні, з яких вбачаються спірні періоди, а саме з 18.07.2023 по 15.01.2024 включно. Також вважає, що судом першої інстанції помилково зазначено, що відповідачем проведено виплати за періоди з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 22.07.2023 по 26.07.2023, оскільки будь-які грошові кошти позивач за дані періоди не отримував, письмових доказів перерахування коштів матеріали справи не містять, а посилання Військової частини про їх нарахування не підтверджують факту саме виплати спірних грошових коштів. 
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.
В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач був мобілізований у зв`язку із запровадженням воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та перебував на військовій службі у складі в/ч НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 16.01.2024 за №20 солдата     ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира в/ч (призваного по мобілізації), звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.01.2024 №10-РС, відповідно до частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, з військової служби за пунктом 2 підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до першого відділу Новоукраїнського районного ТЦКСП (а.с.22).
05.04.2024 позивач отримав вибухову травму, забійно-рвану рану лобної ділянки зліва, що підтверджено довідкою від 05.04.2024 (а.с.18, зв. бік). 
Вважаючи протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до положень Постанови КМУ № 168 у збільшеному до 100000 грн. розмірі за період його перебування на лікуванні та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 09.08.2023 по 16.08.2023 включно, з 16.08.2023 по 05.09.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов частково дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за період з 18.07.2023 по 21.07.2023 включно, з 22.07.2023 по 26.07.2023 включно, з 17.09.2023 по 03.10.2023 включно, з 03.10.2023 по 20.10.2023 включно, з 20.10.2023 по 17.11.2023 включно, з 07.12.2023 по 27.12.2023 включно та з 28.12.2023 по 15.01.2024 включно.
Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
За змістом абзацу 1 частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64 введено воєнний стан в Україні, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Згідно із пунктом 1 Постанови №168 (в редакції час спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, та доповнено Порядок №260 новим розділом «XXXIV. Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Так, відповідно до пункту 10 розділу XXXIV Порядку № 260 встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:
- загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);
- захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно із пунктом 11 Розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Підготовка проєктів наказів для здійснення виплати додаткової винагороди покладається на підрозділи, що відповідають за ведення обліку особового складу (пункт 15 Розділу XXXIV Порядку № 260).
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки обставин травми (поранення, контузії, каліцтва) військової частини НОМЕР_1 від 05.04.2024 № 1290п солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.07.2023 одержав травмування: Вибухова травма, забійно-рвана рана лобної ділянки зліва. Забій м`яких тканин лівого стегна. За обставин: 16.07.2023 при виконанні бойового завдання північно-західніше АДРЕСА_1 противник здійснив обстріл з АГС по вогневій позиції з напрямку н.п. Курдюмівка. Травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заході в із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Травмування не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Підставою для видачі вказаної довідки став наказ про отримання поранення/бойового травмування, спричиненого діями противника №1947 від 17.07.2023 (зворотній бік а.с. 18).
Також з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні:
- у період з 18.07.2023 по 21.07.2023 в КП «МКЛ №6» Дніпропетровської міської ради (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 1135423 від 21.072023 року) (а.с.23-24);
- у період з 22.07.2023 по 26.07.2023 в КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР    (перевідний епікриз № 11265 від 26.07.2023 року) (а.с.25);
- у період з 09.08.2023 по 16.08.2023 в КНП «Заліщицька ЦМЛ » ЗМР (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 6106/801 від 16.08.203 року) (а.с.27);
- у період з 16.08.2023 по 05.09.2023 в КНП «Микуленецька обласна    фізіотерапевтична лікарня реабілітації » Тернопільської обласної ради    (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3017 від 05.09.2023 року) (а.с. 31);
- у період з 17.09.2023 по 03.10.2023 в Харківської клінічній лікарні на залізничному транспорті №2 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 4353 від 03.10.09.2023 року) (а.с. 32);
- у період з 03.10.2023 по 20.10.2023 в КНП «Міська багатопрофільна лікарня №18»ХМР (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 21513 від 20.10.2023 року) ( довідка ВЛК – захворювання не пов`язане з військовою службою (а.с.28);
- у період з 07.12.2023 по 27.12.2023 в МКЛ-16 м. Дніпро (виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 18184 від 27.12.2023 року).
Колегія суддів суду апеляційної інстанції дослідивши зміст вищевказаних документів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаціонарне лікування позивача після поранення безпосередньо пов`язаного із захистом Батьківщини «Вибухова травма, забійно-рвана рана лобної ділянки зліва. Забій м`яких тканин лівого стегна.» підтверджена медичними документами лише за періоди з 18.07.2023 року по 21.07.2023, з 22.07.2023 по 26.07.2023, з 09.08.2023 року по 16.08.2023 та з 16.08.2023 року по 05.09.2023.
При цьому, згідно відомості Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 (табельний номер НОМЕР_2 ) було нараховано та виплачено додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн., що передбачена Постановою № 168, за період його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я в серпні 2023 року - за період з 18.07.2023 по 21.07.2023 в сумі 48387,10 грн. та в жовтні 2023 року - за період з 22.07.2023 по 26.07.2023 в сумі 33333,33 грн. (а.с. 72).
Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відтак, оскільки в матеріалах справи наявна відомість Військової частини НОМЕР_1 про нарахування позивачу сум грошового забезпечення, яка підписана начальником фінансово-економічної служби та його заступником, позивач зазначаючи про неотримання від відповідача будь-яких грошових коштів за вказані періоди не спростував та не надав ні до суду першої, ні апеляційної інстанції жодного доказу на підтвердження вказаної обставини, на якій ґрунтуються його вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду збільшену до 100 000 грн., передбачену Постановою № 168 у період з 18.07.2023 по 21.07.2023 та з 22.07.2023 по 26.07.2023.
Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на те, що суд першої інстанції безпідставно не врахував періоди його стаціонарного лікування з 17.09.2023 по 03.10.2023 (зворотній бік а.с. 31-32), з 03.10.2023 по 20.10.2023 (зворотній бік а.с. 27-28) та з 07.12.2023 по 27.12.2023 (зворотній бік а.с. 28-29), як підставу для нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, оскільки із вищевказаних медичних виписок вбачається, що позивач проходив лікування пов`язане із захворюванням спини, одержане під час проходження військової служби, а не пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, вказаному у довідці від 05.04.2024 № 1290п «Вибухова травма, забійно-рвана рана лобної ділянки зліва. Забій м`яких тканин лівого стегна.».
Аналогічне вказане і у п. 12 свідоцтва про хворобу №1707/253 від 03.01.2024, на яке посилається скаржник у апеляційній скарзі, а саме: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» (зворотній бік а.с. 34). 
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, щодо відсутності підстав для зобов`язання відповідача нараховувати та виплатити позивачу додаткову винагороду збільшену до 100000 гривень за періоди стаціонарного лікування поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини у періоди  з 18.07.2023 по 21.07.2023, з 22.07.2023 по 26.07.2023, з 17.09.2023 по 03.10.2023, з 03.10.2023 по 20.10.2023 та з 07.12.2023 по 27.12.2023.
Щодо виплати додаткової винагороди за період перебування позивача у відпустці та на реабілітації з 20.10.2023 по 17.11.2032 та з 28.12.2023 по 15.01.2024, суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку № 260 керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
Відповідно до п.1.1 гл.1 р.І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402  (далі - Положення №402), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям..
Пунктом 6.11 гл.6 р.ІІ Положення №402 передбачено, що Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
Згідно з п.6.15 гл.6 р.ІІ Положення №402, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.
Після закінчення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці (крім курсантів ВВНЗ) за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_2 можуть пройти повторний медичний огляд за місцем проведення відпустки для визначення придатності їх до військової служби або для вирішення питання про потребу у наданні відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва).
З вищенаведених приписів норм чинного законодавства суд доходить до висновку, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень є зокрема перебування військовослужбовця у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. 
Судом встановлено, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 20.10.2023 № 10 захворювання позивача НІ, не пов`язано з проходженням військової служби. На підставі статті 64 графи ІІ Розкладу хвороб, графи __ ТДВ потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів (зворотній бік а.с. 32).
Крім того, згідно довідки військово-лікарської комісії від 27.12.2023 №1720/254 захворювання позивача ТАК, пов`язано з проходженням служби. На підставі статті 64 а графи ІІ Розкладу хвороб наказу МО України від 14.08.2008 №402 непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Звільнений від виконання службових обов`язків на 30 календарних днів (термін необхідний для оформлення та затвердження свідоцтва про хворобу, але не більше 30 календарних днів) (а.с. 33).  
За наведених обставин, оскільки згідно довідки ВЛК від 20.10.2023 № 10 захворювання позивача НІ, не пов`язано з проходженням військової служби, колегія суддів доходить до висновку, що у останнього не виникає права на додаткову винагороду у розмірі 100000 грн за період перебування у відпустці на підставі цієї довідки у період з 20.10.2023 по 17.11.2023.
Щодо періоду перебування позивача на реабілітації з 28.12.2023 по 15.01.2024 на підставі довідки ВЛК від 27.12.2023 №1720/254, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутнє право на виплату додаткової винагороди у вказаний період, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу перебування останнього на реабілітації у вказаний період.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/4475/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст. 328, 329 КАС України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник