ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3527/24  Номер провадження 33/814/1086/24	Головуючий у 1-й інстанції МУРАШОВА Н. В.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі:
судді Пікуля В.П.,
з секретарем судового засідання Філоненко О.В., 

за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної– адвоката Пузира В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник – адвокат Пузир Владислав Олександрович,

на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статі 123 КУпАП, 
стосовно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваної постанови 
Постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 123 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн, без оплатного вилучення транспортного засобу і стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді, 24 червня 2024 року о 09:57 год в м. Кременчук Полтавської обл. по вул. Ярмаркова, 1Б, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Lаgunа, д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 20.5.в Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), виїхав на залізничний переїзд на увімкнений сигнал світлофора та звуковий сигнал, які забороняють рух.
Вище вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 123 КУпАП.
Позиції осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Не погодившись із постановою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник – адвокат Пузир В.О., оскаржив її в апеляційному порядку подавши до суду апеляційну скаргу.
Особа, яка подала апеляційну скаргу просить скасувати постанову судді, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.
Зазначає, що залізничний переїзд не обладнаними шлагбаумом та розміткою на дорожньому полотні «СТОП».
Вказує, що з моменту увімкнення сигналу світлофора до проїзду автомобіля пройшло 3 секунди, відповідно ОСОБА_1 не міг зупинити автомобіль.
Крім того, стверджує, що за 3 секунди, після увімкнення сигналу світлофора, ОСОБА_1 не міг застосувати екстрене гальмування, оскільки це б наразило на небезпеку його та пасажирів автомобіля.
Щодо явки та позиції учасників провадження в суді апеляційної інстанції
В судому засідання в режимі відеоконференції захисник – адвокат Пузир В.О. апеляційну скаргу підтримав та провив скасувати постанову судді.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду у справі в судове засідання не з`явився. 
Мотиви суду
Відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог статті 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Частиною 2 статті 123 КУпАП передбачена відповідальність за в`їзд на залізничний переїзд у випадках, коли рух через переїзд заборонений.
Згідно до пункту 20.5.в ПДР України рух через переїзд забороняється, якщо увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух», передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом пункту 2.3 (б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 123 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Суд першої інстанції правильно вказав, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 123 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом серії ААД №385256, складеним 24 червня 2024 року, рапортом інспектора взводу 1 роти 2 Батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Архіпова В., відеозаписом.
Надавши правильну оцінку доказам у справі, суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 123 КУпАП, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Щодо інших доводів апеляційної скарги
Твердження скаржника, що сигнал світлофора ввімкнувся за 3 секунди до того, як ОСОБА_1 перетнув залізничний переїзд, не заслуговують на увагу, оскільки з відеозапису, який мається у справі вбачається, що ОСОБА_1 на великій швидкості під`їжджав до переїзду, тому не зміг виконати вимоги ПДР України.
Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з відеозапису встановлено, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та потяг, який проїжджав залізничний переїзд рухалися в попутному напрямку, відповідно водій мав можливість бачити його наближення до переїзду.
Аргументи апелянта, що ОСОБА_1 не міг зупинитися з 3 секунди, оскільки при застосування екстреного гальмування його автомобіль був зупинений на переїзді не заслуговують на увагу апеляційного суду, зважаючи на пункт 20.2 ПДР України, відповідно до якого, під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками та сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками та дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина). Вище вказана норма передбачає обов`язкову зупинку перед переїздом залізничного переїзду.
Пунктом 20.3 ПДР України передбачено, що для пропуску поїзда, що наближається, і в інших випадках, коли рух через залізничний переїзд заборонено, водій повинен зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 Розмітка 1.12 (стоп-лінія) (стоп-лінією), дорожнім знаком 2.2 2.2 "Проїзд без зупинки заборонено", шлагбаумом чи світлофором так, щоб бачити сигнали, а якщо засоби організації дорожнього руху відсутні — не ближче 10 м до найближчої рейки.
Тобто, водій ОСОБА_1 повинен був виконати вище вказані правила переїзду через переїзд, що, як було встановлено під час перегляду відеозапису, виконано не було.
Доводи викладені в апеляційній скарзі не вказують на порушення судом при розгляді справи вимог КУпАП та на наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваної постанови.
Висновки суду
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за частиною 1 статті 130 КУпАП є правильною та обґрунтованою.
Стягнення накладене у відповідності з вимогами статті 33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Судове рішення належним чином мотивоване і відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови суду не встановлено.
Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє захисник – адвокат Пузир Владислав Олександрович, - залишити без задоволення.

Постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського 
апеляційного суду                                                         В.П. Пікуль