ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9463/24 Справа № 199/2614/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Богун О. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року                                                                м. Дніпро
       
       Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Барильської А.П., 
суддів: Макарова М.О. Пищиди М.М. 

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу адвоката Давиденка Віктора Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної допомоги на утримання дитини, - 
ВСТАНОВИВ: 

       У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення матеріальної допомоги на утримання дитини. 
       В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від його вони мають двох дітей,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та до досягнення молодшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач сплачував аліменти на підставі рішення суду у справі №205/4932/23. ОСОБА_4 , з метою забезпечення її безпеки та врівноваженого психічного стану не може фактично перебувати в Україні протягом часу, коли йде війна, та навчається у випускному класі загальної школи середнього ступеня 1 в громаді Вестхаузен (Німеччина). По закінченню навчання планує подавати документи до вищих навчальних закладів з ціллю продовження навчання. Для продовження дочкою повноцінного навчання та задоволення її життєвих потреб, відвідування заходів, направлених на розвиток її здібностей вона потребує матеріальної допомоги, яку вона не може сама собі забезпечити у зв?язку з тим, що продовжує навчання та яку вона як мати також самостійно забезпечити не має змоги, а відповідач знаходиться у Збройних силах України, отримує стабільну заробітна плату та має змогу надавати відповідну допомогу їхній доньці, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2024 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення навчання ОСОБА_4 , але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн. Вказано, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах місячних платежів.
       Не погодившись з таким рішенням, адвокат Давиденко В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
       Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що донька не проживає з позивачкою та сама має змогу звернутися із позовом. Позивачка не вказує як саме буде розпоряджатися аліментами. ОСОБА_1 ніколи не уникав обов`язку з утримання своїх дітей та надавав їм матеріальну допомогу. Намір продовжувати навчання не свідчить про факт його продовження. Відповідач має проблеми зі здоров`ям. Вказує про доцільність стягнення аліментів у твердій валюті з врахуванням того, що ОСОБА_1 може бути залученим до бойових дій та виплати додаткової винагороди. 
       14 жовтня 2024 року  ОСОБА_2 надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказує, що донька продовжує навчання та має право на допомогу від свого батька. Звернутися сама із позовом не може через те, що поштові послуги коштують доволі дорого. Також просить долучити довідку, яку не було долучено до позову, оскільки вона була отримана лише 12 вересня 2024 року. 
       Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
       Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення. 
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
       Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі є батьками  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 
       Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2023 року змінено спосіб та розмір стягнення аліментів з ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частин від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, але не більше як до досягнення донькою повноліття.
       На теперішній час ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є повнолітньою.
       Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_4 зареєстрована за однією адресою з позивачкою, а саме: АДРЕСА_1 .
       Згідно з довідкою про відвідування школи від 06 берзня 2024 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає та навчається в Німеччині, відвідування школи розпочалося 25 березня 2022 року та завершилося 31 липня 2024 року.
       Згідно з відповіддю Професійного коледжу графічного дизайну, ОСОБА_4 успішно склала іспит і її зарахування можливе за умови надання атестату про повну загальну середню освіту не пізніше початку навчання у вересні. 
       Позивачка отримує 1.5 ставки мінімальної заробітної плати, що підтверджується Довідкою форми ОК-5 від 03 червня 2024 року.
       Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №3253 від 03 травня 2024 року, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_1 проходить військову службу у ЗСУ. 
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості у повному обсязі.  
       Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
       Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
       Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
       Так, статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
       Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.
       Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
       При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
       Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
       Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
       Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.
       Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
       За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
       Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
       При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
       При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.        
       Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою-шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Згідно зі ст.ст. 76,77,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
       З матеріалів справи вбачається, що донька сторін по справі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є повнолітньою. На час звернення із даним позовом, ОСОБА_4 досягла 18 річного віку та навчалася у загальноосвітній середній школі № 1 (Вестхаузен. Німечина) з 25 березня 2022 року по 31 липня 2024 року. 
       Відповідач був призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 у ЗСУ з серпня 2022 року. Наразі проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 та отримує заробітну плату, за січень 2024 року заробітна плата становить 22 637,87 грн, за лютий-травень 2024 року заробітна плата становить 29 466,87 грн. 
       14 жовтня 2024 року позивачка надала довідку від 12 вересня 2024 року, з якої колегією суддів встановлено, що донька сторін з 09 вересня 2024 року почала відвідування 3-річного професійного коледжу графічного дизайну. Термін закінчення навчання 31 липня 2027 року. 
       Ретельно дослідивши матеріали даної справи, та з врахуванням того, що мати також повинна утримувати повнолітню доньку, колегія суддів вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/8 частини, взявши частково до уваги доводи апеляційної скарги. 
       За встановлених фактичних обставин у дані справі, підстав для відмови у стягненні аліментів немає. 
       Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
       На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.         
       Зважаючи на результат розгляду справи, в порядку ч.13 ч.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн. 
       Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу адвоката Скочко Ольги Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_5 , задовольнити частково.
       Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
       Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної допомоги на утримання дитини задовольнити частково. 
       Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ), аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 27 березня 2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 23 років.
       В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити. 
       Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. 
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
       
       Головуючий:                                                                 А.П. Барильська 

       Судді:                                                                         М.О. Макаров

                                                                               М.М. Пищида