ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2024 р.                                                    Справа № 909/559/24

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача)                                        Якімець Г.Г.,
Суддів:                                                                      Бойко С.М.,                                                                                                                        Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:
від позивача – не з`явився
від відповідача (скаржника) – не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ПБС” від 16 вересня 2024 року
на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2024 року (повний текст підписано 26.08.2024), суддя Малєєва О.В.
у справі №909/559/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Багер Транс”
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “ПБС”
про стягнення 2 306 292, 21 грн, з яких: 836 144,90 грн – заборгованості за договором від 15.03.2021 №3/03-21, 210 322,08 грн – 3% річних, 1 259 825,23 грн – інфляційні втрати

в с т а н о в и в :
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07 серпня 2024 року у справі №909/559/24 позов задоволено у повному обсязі: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БАГЕР ТРАНС" 2 306 292,21 грн, з яких 836 144, 90 грн заборгованості за договором від 15.03.2021 № 3/03-21, 210 322, 08 грн 3% річних, 1 259 825, 23 грн інфляційні втрати. Питання про судові витрати вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог; судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначено на 14 серпня 2024 року; встановлено позивачу строк для подання доказів на підтвердження судових витрат та підтвердження направлення копії цих доказів відповідачу – до 12 серпня 2024 року.
Додатковим рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2024 року у справі №909/559/24 присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БАГЕР ТРАНС" 59 175,50 грн судових витрат, з яких 27 675, 50 грн судовий збір, 31 500 грн витрати на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем надано суду докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 31   500 грн, зокрема, договір від 01.04.2024 №01/04-2024 про надання правничої правової допомоги та акт про надання правової допомоги від 09.08.2024 №2. Послуги включають складання та подання до Господарського суду Івано-Франківської області позовної заяви вартістю 27 000 грн. Суд вважав, що вказані витрати є дійсними та необхідними, оскільки заборгованість розраховувалась за тривалий період, і нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних є об`ємними; крім того представник позивача брав участь в трьох судових засіданнях (вартість – 4 500 грн). Поряд з тим, судом враховано, що відповідачем не подано заперечень щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, відповідно до ч.ч.4,5 ст.126 ГПК України, з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги останній до суду не звертався, відтак, суд вважав, що заявлена сума цих витрат у розмірі 31 500 грн підлягає розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Посилаючись на приписи п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, суд поклав витрати позивача на професійну правничу допомогу на відповідача.
Не погоджуючись з додатковим рішенням місцевого господарського суду, відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ПБС» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2024 року у справі №909/559/24 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та зменшити розмір таких витрат до 10   000 грн. Зокрема, зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Зазначає, що справа не є складною, а заявлені витрати є неспівмірними з обсягом і складністю наданих послуг, вартість яких є завищеною. Наголошує, що адвокат позивача брав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, крім того, вважає, що такий розмір витрат є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, вважає, що вартість такої позовної заяви в середньому складає 10 000 грн, у зв`язку з чим саме такий розмір витрат вважає співмірним з обсягом і складністю наданих послуг у цій справі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі №909/559/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “ПБС” на додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2024 року.
Ухвалою суду від 11 жовтня 2024 року апеляційну скаргу призначено до розгляду на 28 жовтня 2024 року.
У зв`язку з перебуванням члена колегії – судді Бойко С.М. у відрядженні, розгляд апеляційної скарги 28 жовтня 2024 року не відбувся.
Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року розгляд апеляційної скарги призначено в межах «розумного строку» на 25 листопада 2024 року.
25 листопада 2024 року від позивача до суду надійшла заява (зареєстрована в системі «Електронний суд – 24.11.2024), в якій представник позивача просить розглядати апеляційну скаргу без його участі, разом з тим, повідомив, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування – відсутні.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися. Слід зазначити, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, підписаною відповідальним працівником суду (арк. 48 зворот, том ІІ).
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.12 ст.270 ГПК України).
Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, враховуючи заяву позивача, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві ТОВ «Багер Транс» повідомило, що попередній (орієнтовний) розмір витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи складає 25 000 грн.
Представництво інтересів ТОВ «Багер Транс» у суді першої інстанції здійснював адвокат Жупан Артур Юрійович (ордер серія АО №1130749 від 08 червня 2024 року).
01 серпня 2024 року позивач подав до суду першої інстанції заяву, в якій повідомив, що керуючись ч.8 ст.129 ГПК України, докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
До вказаної заяви позивач долучив копію договору про надання правової допомоги №01/04-2024 від 01 квітня 2024 року та копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги.
Згідно з п.1.1 договору про надання правової допомоги №01/04-2024 від 01 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ «Багер Транс» (в тексті договору – клієнт) та адвокатом Жупан Артуром Юрійовичем (в тексті договору – адвокат) клієнт доручає, а адвокат, відповідно до чинного законодавства України, приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін щодо правовідносин, пов`язаних з виконанням укладених клієнтом догорів.
Відповідно до п.2.1 Договору на виконання доручення клієнта адвокат, серед іншого: надає усні і письмові довідки та консультації щодо законодавства, рекомендації та роз`яснення щодо суті та юридичних наслідків правочинів; складає заяви, звернення, позовні заяви, відзиви, заперечення, пояснення, скарги (включаючи апеляційні та касаційні) та інші документи правового характеру; забезпечує захист прав та охоронюваних законом інтересів клієнта під час розгляду цивільних, господарських, адміністративних та інших справ у загальних, спеціалізованих, третейських, інших судах України, створених відповідно до законодавства; надає інші види юридичної допомоги, якщо це необхідно для забезпечення виконання доручення клієнта.
У п.4.1 Договору сторони погодили, що сума гонорару та перелік робіт зазначаються адвокатом в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності за виконану роботу та вручаються безпосередньо клієнту (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового зв`язку за його місцезнаходженням чи засобами комунікаційного зв`язку (електронною поштою).
Сторони додатково домовились, що клієнт сплачує адвокату 10 відсотків суми коштів, стягнутих/сплачених на користь клієнта за результатами виконання пункту 1.1 цього договору (п.4.2 Договору).
Згідно з п.4.6 Договору розмір гонорару не включає фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручень клієнта (відрядження, добові), якщо інше не передбачено сторонами.
Відповідно до п.4.7 Договору у разі необхідності, за попередньою домовленістю між сторонами, клієнт оплачує адвокату витрати адвоката, необхідні для виконання його обов`язків за цим договором, понесені в інтересах клієнта (обов`язкові платежі, витрати на відрядження, тощо). Сума додаткових витрат погоджується сторонами додатково без укладення письмових додаткових угод.
Оплата підлягає перерахуванню клієнтом на розрахунковий чи картковий рахунок адвоката, зазначений в розділі 11 Договору (п.4.8 Договору).
07 серпня 2024 року місцевим господарським судом прийнято рішення, яким позов задоволено у повному обсязі: присуджено до стягнення з ТОВ "ПБС" на користь ТОВ "Багер Транс" 2 306 292,21 грн, з яких: 836 144, 90 грн заборгованості за договором від 15.03.2021 № 3/03-21, 210 322, 08 грн 3% річних, 1 259 825, 23 грн інфляційні втрати. Також суд призначив судове засідання для вирішення питання про судові витрати і встановив позивачу строк для подання доказів на підтвердження судових витрат та підтвердження направлення копії цих доказів відповідачу.
09 серпня 2024 року від позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 31   500 грн, а саме: копії договору про надання правової допомоги №01/04-2024 від 01 квітня 2024 року, копії ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копії акту №2 про надання правової допомоги від 09 серпня 2024 року та копії платіжної інструкції №738 від 10 червня 2024 року.
У відповідності до акту №2 про надання правової допомоги від 09 серпня 2024 року адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги за результатами виконання пункту 1.1 договору: складання та подання до Господарського суду Івано-Франківської області позовної заяви про стягнення з ТОВ "ПБС" заборгованості за надані послуги (виконані роботи) за договором №3/03-21 від 15.03.2021 – 27   000 грн; участь 10.07.2024, 27.07.2024 та 07.08.2024 у розгляді справи (3 судові засідання) – 4 500 грн. Загальна вартість послуг складає 31 500 грн.
Заяв про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції від відповідача не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.244 ГПК України).
Згідно з ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 4 ст.129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В силу положень ст.124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2 ст.126 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст.19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характер; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 вказала, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки – підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч.5 ст.126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч.6 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Слід зазначити, що клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач до суду першої інстанції не подавав, хоча останньому надсилалося клопотання позивача, до якого долучено докази понесення витрат та зазначено розмір таких (квитанція №1510435 – дата та час доставки 09.08.2024 16:31).
Відтак, відповідач не був позбавлений можливості подати до суду першої інстанції відповідне клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката.
Поряд з тим, враховуючи те, що предметом позову у цій справі було стягнення 2   306   292,21 грн, в тому числі інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за тривалий період, розрахунки яких є об`ємними; зважаючи на участь представника позивача у трьох судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачем витрати в сумі 31   500 грн пов`язані з розглядом справи, є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору (становлять 1,37 % від ціни позову), відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, відтак, підстави не присуджувати позивачу такі витрати (чи їх частини) у суду відсутні, у звязку з чим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відшкодування позивачу витрат на послуги професійної правничої допомоги у повному обсязі.
Доводи скаржника про те, що ця справа є нескладною, а заявлена позивачем сума є завищеною, є загальними та не обґрунтовані належним чином.
Щодо посилань апелянта на те, що представник позивача брав участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, колегія суддів звертає увагу, що адвокат може брати участь в судовому засіданні в приміщенні суду, а також має альтернативні способи участі в судовому засіданні - за допомогою відеоконференції, зокрема і поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів. Судова практика підтверджує, що адвокат може брати участь у судових засіданнях як безпосередньо в залі суду, так і дистанційно за допомогою відеоконференції, включаючи використання власних технічних засобів поза приміщенням суду. Відтак, правнича допомога може надаватися не лише у фізичному форматі, а й через сучасні цифрові інструменти, що розширює можливості для участі в судових процесах. Поряд з тим, витрати сторони на правничу допомогу, яка полягає в участі представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції, можуть бути відшкодовані іншою стороною та підлягають розподілу на загальних засадах.
Разом з тим, у акті №2 про надання правової допомоги від 09 серпня 2024 року зазначено про участь представника позивача у трьох судових засіданнях (ставка гонорару за такі послуги становить 1   500 грн за одне судове засідання) та вказано вартість наданих послуг – 4   500 грн, що відповідає критерію розумності розміру таких витрат. Протилежного апелянтом не доведено. Підстави для відмови у відшкодуванні позивачу таких витрат – відсутні.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Беручи до уваги все наведене вище, доводи скаржника не спростовують висновків місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача – 31 500 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення додаткового рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги відповідача – без задоволення.
Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 236, 244, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:
Додаткове рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2024 року у справі №909/559/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПБС» – без задоволення.
Матеріали справи №909/559/24 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 28 листопада 2024 року

Головуючий (суддя-доповідач)                                                  Якімець Г.Г.
          
Суддя                                                                                           Бойко С.М.

Суддя                                                                                          Бонк Т.Б.