ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 593/857/14	Головуючий у 1-й інстанції Німко Н.П. 	
Провадження № 22-ц/817/973/24 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 
секретар Панькевич Т.І. 
                                       з участю представника АТ КБ «ПриватБанк»
                                       Деркач О.Р. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дибова Олександра Вікторовича на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 2 вересня 2024 року, постановлену суддею Німко Н.П., дата складення повного тексту 6 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бережанський відділ державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державна прикордонна служби України, акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», Головне управління ДПС у Тернопільській області про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 20 червня 2014 року у справі № 593/857/14-ц. 
При вирішенні подання державного виконавця у вищевказаній справі встановлено, що на виконанні у відділі виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження № ЄДРВП 40451013 від 18 жовтня 2011 року про стягнення боргу. До складу такого виконавчого провадження входить 14 виконавчих документів на загальну суму боргу 715 150,63 грн. 
ОСОБА_1 указує, що державним виконавцем проведено низку виконавчих дій в межах зведеного ВП 40451013, нею було частково погашено заборгованість, внаслідок чого борг заявниці перед АК Приватбанк зменшився, а деякі виконавчі провадження завершені внаслідок їх повного виконання. 
ОСОБА_1 вважає, що за даними АСВП відсутні відомості, які б прямо свідчили про її ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї судовими рішеннями, а наявне обмеження боржника у праві виїзду за межі України порушує її права на безпечне життя. Заявниця тривалий час не може знайти роботу, яка б дозволила безперебійне виконання рішення суду та подальше погашення боргу, а існуюча заборона на виїзд перешкоджає їй виїхати на заробітки в Європу. 
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просила задовольнити подану нею заяву.
Ухвалою Бережанського районного суду від 2.09.2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Дибов О.В. просить скасувати ухвалу Бережанського районного суду від 2.09.2024 року, постановивши нове судове рішення, яким задовольнити заяву.
Вказує, що судом при вирішення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не було взято до уваги поданих відомостей про часткове виконання боржником судових рішень, відсутності фактів умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання судових рішень, закриття деяких виконавчих проваджень через відсутність у неї майна та доходів, за рахунок яких можливе подальше примусове виконання судових рішень.
Додані до заяви письмові докази свідчать про неплатоспроможність боржника, тому протилежний висновок суду адвокат Дибов О.В. вважає необгрунтованим. 
Крім того, висновок суду про створення видимості добровільної сплати боргу з метою скасування обмеження виїзду за кордон не підтверджується матеріалами справи.
Адвокат Дибов О.В. зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні заяви не витребовувалися та не досліджувалися матеріали виконавчих проваджень, а діюче обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України порушує її права.
Судом першої інстанції не було додано до ЕСІТС відповіді учасників справи, на які суд першої інстанції посилається у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, у зв`язку із чим заявник та її представник були позбавлені процесуальних прав за ЦПК України на ознайомлення із всіма матеріалами справи, надати свої докази, доводи, заперечення, клопотання та міркування.
У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що заявником не надано доказів належного виконання судових рішень у межах зведеного виконавчого провадження, хоча деякі з них відкриті ще в 2011 року, у скарзі відсутні будь-які належні обгрунтування, які б надавали змогу зрозуміти поважність причин відсутності у ОСОБА_1 змоги працевлаштуватись як в Україні, так і за кордоном, куди вона прямувала у вересні 2024 року, та вжити, починаючи з 2011 року і до 2024 року всіх заходів для погашення заборгованості. Всі доводи апелянта зводяться до відсутності грошових коштів та майна у заявника.
На думку АТ КБ «Приват Банк», не заслуговує на увагу покликання на воєнний стан в Україні, оскільки виконавчі провадження відкриті ще задовго до вказаного стану, але ОСОБА_1 не вживала жодних заходів до їх виконання.
Не спростовано висновок суду про те, що боржником не проведено жодних виплат на виконання судових рішень упродовж тривалого часу. 
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДПС у Тернопільській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.
Вказує, що на виконанні в Бережанському відділі ДВС перебувають вимоги: від 10.10.2017 №Ф-82-12у на суму 28570, 42 грн ВП №70348669 та від 02.12.2021 №Ф-82-12у на суму 2158,96 грн ВП НОМЕР_2 і протягом всього часу, від якого у ОСОБА_1 є заборгованість, не було погашено жодного з відкритих щодо неї виконавчих проваджень по сплаті ЄСВ, що і є ухиленням від сплати зобов`язань протягом тривалого часу.
В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» Деркач О.Р. щодо задоволення апеляційної скарги заперечила та просила залишити без змін оскаржуване судове рішення.
ОСОБА_1 , її представник - адвокат Дибов О.В., Бережанський відділ ДВС, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, не повідомивши про причини своєї неявки.
Від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла заява про здійснення розгляду справи без участі їх представника.
Заслухавши пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк»         - Деркач О.Р., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.        
Обставини справи.        
На виконанні у відділі ДВС Бережанського районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження № ЄДРВП 40451013 від 18.10.2011 року щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 . 
До складу виконавчого провадження входить 14 виконавчих документів на суму боргу 715 150,63 грн. 
Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 20.06.2014 року у справі подання заступника начальника ВДВС Бережанського районного УЮ задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянку ОСОБА_1 до повного виконання нею, як боржником, зобов"язань згідно зведеного виконавчого провадження №-ЄДРВП 40451013 від 18.10.2011 року. Виконання даної ухвали покладено на Державну прикордонну службу України. 
Вирішуючи питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду, судом було встановлено, що Державним виконавцем прийнято постанову від 12.10.2011 року про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження. Вчинено інші процесуальні дії, спрямовані на розшук та виявлення майна боржниці. Згідно інформації ВДАІ Бережанського РВ УМВСУ за ОСОБА_1 зареєстрований транспортний засіб. 30.05.2012 року державним виконавцем прийнято постанову про оголошення розшуку транспортного засобу, який знайдено, описано та арештовано. Також, 12.12.2013 року державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника. Згідно інформації, наданої Управлінням Державної міграційної служби України в Тернопільській області, боржниця ОСОБА_1 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий 07.08.2012. Станом на 18.06.2014 року борг в розмірі 715150,63 гривень ОСОБА_1 не сплачено, тому суд дійшов до висновку, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов"язань. 
Рішенням Державної прикордонної служби України від 24.06.2024 року відмовлено ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України через пункт пропуску "Шегині" у зв`язку із наявністю в базі даних ДПСУ інформації про те, що зазначену особу ухвалою Бережанського районного суду від 20.06.2014 року тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України.
Згідно відповідей на запит автоматизованої системи виконавчих проваджень: в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником - ОСОБА_1 транспортні засоби; відсутня інформація про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржника....; відсутня інформація щодо джерел отримання доходів ДРФО.
Згідно відповіді на запит №178974086 від 24.10.2023 року Бережанського відділу ДВС до Державної податкової служби України в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 боржнику ОСОБА_1 у 4 кварталі 2022 року було нараховано дохід від ПАП "Агропродсервіс" - 1242,23 грн., сума утриманого податку 223,60 грн.; від ТОВ "Агрокомпанія Прикарпаття" 5463,22 грн., утримано податку 983,38 грн.
Згідно наданої Бережанським відділом ДВС Тернопільського району відповіді на запит №39027 від 23.07.2024 року щодо відкритих та завершених виконавчих проваджень щодо боржника ОСОБА_1 , станом на 23.07.2024 року щодо боржника відкрито наступні виконавчі провадження: 
ВП №66918897, стягувач АТ КБ «Приватбанк», сума боргу 52 203,44 грн., борг не сплачено; 
ВП № 69918078, стягувач АТ КБ «Приватбанк», сума боргу 350 940,10 грн., борг сплачено частково в сумі 31 571,81 грн. Борг станом на 23.07.2024 року становить 319 368,29 грн.;
ВП 69918464, стягувач АТ КБ «Приватбанк», сума боргу 249 438,24 грн., борг не сплачено;
ВП № 73082873, стягувач АТ КБ «Приватбанк», сума боргу 166 546 грн., борг сплачено частково в сумі 82 754,18 грн. Борг станом на 23.07.2024 року становить 83 791,82 грн.
ВП № 70383607, стягувач ГУ ДПС в Тернопільській області, сума боргу 28 570,42 грн., борг не сплачено;
ВП №70348669, стягувач ГУ ДПС в Тернопільській області, сума боргу 2 158,96 грн., борг не сплачено.
Сплачені ОСОБА_1 виконавчі провадження за № 48397299, 53025557, 52180539, 53065245 завершені згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження".
Як зазначено у відзиві Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на заяву ОСОБА_1 , упродовж останніх 3-х років боржниця ОСОБА_1 не сплатила на користь стягувачів жодних коштів та не вчиняла дії, які б призвели до повного або часткового погашення боргу по виконавчих провадженнях.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Згідно частин 5 та 6 вищевказаної статі суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.
Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.
Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.
На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.
Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.
Отже тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.
Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.
Вирішуючи заяву ОСОБА_1 , судом не встановлено достатніх підстав в обґрунтування наявності обставин, достатніх для прийняття судового рішення про скасування обмежувальних заходів, накладених на заявницю, унаслідок невиконання нею зобов`язань, які потягли за собою вжиття такого заходу забезпечення виконавчого провадження, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Судом констатовано, що судові рішення про стягнення з ОСОБА_1 боргу не виконано, а обставини, що зумовили застосування обмеження у праві виїзду за межі України, не змінилися. 
З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке. 
Заборгованість за частиною виконавчих проваджень існує з 2011 року, а деякі з виконавчих листів були пред`явлені до виконання повторно, у зв`язку із завершенням виконавчих проваджень на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" - у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Згідно матеріалів виконавчих проваджень, наявних у даній справі, розмір заборгованості ОСОБА_1 за виконавчими провадженнями, які перебувають на примусовому виконанні Бережанського відділу ДВС і заборгованість за якими ОСОБА_1 не погашена, є значним. 
Фактично, станом на день розгляду судом заяви про скасування тимчасового обмеження права ОСОБА_1 у виїзді за межі України та прийняття оскаржуваного судового рішення встановлені раніше судом обставини ухилення не перестали існувати. 
Обставини, які б спростовували критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом - відсутні.
Отже, звертаючись до суду з заявою про скасування вжитого до боржника заходу, представником ОСОБА_1 - адвокатом Дибовим О.В. не наведено, а судом першої інстанції не встановлено фактичних даних, які свідчили б про суттєву зміну обставин, що зумовили вжиття цього заходу ухвалою Бережанського районного суду від 20.06.2014 року, або досягнення мети, з якою цей захід застосовано. 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом при вирішення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не було взято до уваги поданих відомостей про часткове виконання боржником судових рішень, відсутності фактів умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання судових рішень, закриття деяких виконавчих проваджень через відсутність у неї майна та доходів, за рахунок яких можливе подальше примусове виконання судових рішень, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки згідно наданих відділом ДВС відомостей, упродовж останніх трьох років боржниця ОСОБА_1 не сплатила на користь стягувачів жодних коштів та не вчиняла дії, які б призвели до повного або часткового погашення боргу по виконавчих провадженнях. 
Часткова сплата ОСОБА_1 коштів у попередні періоди не свідчить про наявність підстав для скасування вжитих щодо неї обмежень, так як сума невиконаних зобов"язань за виконавчими документами станом на липень 2024 року залишається значною - понад 730 000 грн.
Представником заявника не було надано доказів на підтвердження існування виключних обставин, за яких доцільним є скасування тимчасових заходів обмеження у праві виїзду за кордон, а тому підстави для скасування тимчасового обмеження відсутні. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 є жінкою та має право виїхати за кордон у зв`язку зі збройною агресією РФ, колегією суддів до уваги не приймаються, виходячи з того, що борги заявницею не сплачені, виконавчі провадження не виконуються у повному обсязі більше 10 років, а відтак, вказані обставини унеможливлюють задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. 
Сама по собі відсутність в ОСОБА_1 транспортних засобів та офіційних доходів на думку колегії суддів не свідчить про її неплатоспроможність, оскільки ОСОБА_1 є особою працездатного віку, тому має можливість працевлаштуватися та погашати заборгованість по виконавчих провадженнях. Будь-яких доказів неможливості працевлаштування у зв`язку із станом здоров`я чи іншими обставинами ОСОБА_1 не подано.
Матеріали справи містять достатньо інформації про хід виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 , які були подані до суду першої інстанції заявником та Бережанським відділом ДВС, тому посилання в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не витребовувалися та не досліджувалися матеріали виконавчих проваджень не спростовують законності та обгрунтованості оскаржуваного судового рішення.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в суді першої інстанції під час розгляду справи заявником ОСОБА_1 чи її представником клопотання про витребовування з Бережанського відділу ДВС Тернопільського району Тернопільської області матеріалів зведеного виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 , заявлено не було, обґрунтувань неможливості його подання у встановлений строк не зазначено.
Крім цього, матеріалами справи підтверджено, що за заявою ОСОБА_1 Бережанським відділом ДВС Тернопільського району останній було надано матеріали виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні станом на 22.05.2024 року.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам чинного законодавства, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дибова Олександра Вікторовича - залишити без задоволення.
Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 2 вересня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 11 листопада 2024 року.

Головуюча                                                                        Хома М.В.

Судді                                                                                Гірський Б.О.

                                                                               Храпак Н.М.