ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/10334/23                                                Головуючий суддя І інстанції Даниленко Т. П.
Провадження № 33/818/1605/24                                        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року                                                         м.Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
захисника Гончарова Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Гончарова Р.О. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок. 
Постановою встановлено, що 24.10.2023 об 11 годині 25 хвилин ОСОБА_1 в смт Високий Харківського району Харківської області, вул. Ощепкова, б. 48А, керував транспортним засобом NISSAN PRIMERA реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я водій відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений в порядку ст. 266 КУпАП.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вказані дії ОСОБА_1 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з судовим рішенням захисником ОСОБА_2 на постанову суду першої інстанції було подано апеляційну скаргу.
Свої апеляційні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи та порушив вимоги норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що працівники поліції всупереч чинного законодавства та з порушеннями визначеного порядку проведення огляду встановили факт відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
В судовому засіданні захисник Гончаров Р.О. пояснив, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності відомо про місце, день та час судового розгляду апеляційної скарги, однак ОСОБА_1 у судове засідання з`явитися не зміг у зв`язку із службою у лавах ЗСУ. Поряд з цим захисник не заперечував щодо розгляду його апеляційної скарги за відсутності належно повідомленого учасника справи, у з в`язку із узгодженою позицією сторони захисту.
Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також надав аналогічні вказаним в апеляційній скарзі пояснення.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та відомості, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5, а саме: на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції водій відмовився.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Натомість, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 606254 від 24.10.2024 року, в якому зазначено факт керування ОСОБА_1 в смт Високий Харківського району Харківської області, вул. Ощепкова, б. 48А, транспортним засобом NISSAN PRIMERA реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення координації рухів, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я водій відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений в порядку ст. 266 КУпАП.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, а саме: водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 1).
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №606254 від 24.10.2024 року, в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «боявся проходити огляд», що свідчить про те, що ОСОБА_1 було ознайомлено із змістом вказаного протоколу та правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також про те, що він зазначеними правами скористався, надавши пояснення стосовно обставин справи (а.с.1). Про порушення своїх прав працівниками поліції ОСОБА_1 під час надання пояснень у протоколі не зазначив.
Відповідно до відомостей довідки ВАП УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_1 08.02.2012 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с.2), а тому не виконання правил дорожнього руху особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в частині дотримання обов`язків водія є свідомими та умисними діями ОСОБА_1 .
Відомостями направлення на огляд особи з метою виявлення стану сп`яніння встановлено, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не проводився у зв`язку із відмовою водія (а.с. 4).
Згідно відомостей акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не проводився (а.с. 5).
Відповідно до відомостей рапорту інспектора М. Шевченко 24.10.2023 року під час несення служби на посту с. Високий було зупинено автомобіль NISSAN PRIMERA реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Від проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відмовився. Водія було відсторонено від подальшого керування, автомобіль залишено на місці зупинки без порушення Правил дорожнього руху.
Відомостями відеозапису встановлено зупинку ОСОБА_1 працівниками поліції на посту. Водій повідомив поліцейських, що є військовослужбовцем однак в той час він перебував у відпустці. Під час спілкування поліцейським було встановлено ознаку алкогольного сп`яніння. На це особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомляє поліцейського, що за день до того випив шампанського у незначному об`ємі. На вимогу працівника поліції пройти огляд у встановленому законом порядку та надати відповідні аналізи, ОСОБА_1 спочатку відповів «Чому? Навіщо ви будете мене мучить?», що свідчить про небажання проходити огляд на стан сп`яніння. Однак згодом водій погодився на проведення огляду та був повідомлений поліцейським про те, що необхідно буде зачекати технічний засіб для його проведення. Разом з тим, ОСОБА_1 висловлює свою думку поліцейським, що газоаналізатори показують не тільки залишки алкоголю в повітрі, яке видихається, а і реагує на інші зовнішні чинники, а також зазначає: «Чому ви так знущаєтесь?». З огляду на це працівник поліції востаннє запитує особу, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо готовності пройти огляд на стан сп`яніння, на що ОСОБА_1 повідомляє: «Тоді ні!». Після цього поліцейський повідомив водія, що відносно останнього буде складено протокол про адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Особу, яка притягалась до адміністративної відповідальності було ознайомлено із змістом протоколу в якому він надав особисті пояснення щодо обставин справи. Будь яких заяв чи клопотань з приводу порушення його прав працівниками поліції, а також щодо проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 в будь-який спосіб не заявляв.
При цьому, апеляційний суд встановив, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 та його захисник не скористалися процесуальною можливістю та не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі (ст. 267 КУпАП). Також стороною захисту не надано відомостей про те, що останній звертався до суду в порядку, передбаченому ст. 5, 20, 286 КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції, які склали протокол про адміністративну відповідальність. Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду. 
Отже, враховуючи, що сторона захисту не скористалась своїм правом та не надала до суду доказів на підтвердження версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними дій та складання матеріалів про адміністративне правопорушення за відмову ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння. Матеріали справи не містять відповідних відомостей що обумовлюють невинуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом апеляційних доводів в цій частині.
Натомість, саме відмова від проходження огляду водія є процесуально визначальним фактом у цій справі, адже адміністративна відповідальність, встановлена ч.1 ст. 130 КУпАП, що настає в цьому випадку, саме за відмову водія у проходженні огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що знайшло своє підтвердження у неспростованих відомостях протоколу про адміністративне правопорушення, доданих до нього доказах та інших відомостях, наявних у матеріалах справи.
Разом з цим суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність за відмову від проходження огляду, яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. Відомостей про порушення проведення порядку огляду на стан сп`яніння матеріали справи не містять. Не надано таких відомостей і суду апеляційної інстанції.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у її релевантному зв`язку із нормами Закону чинними на момент вчинення правопорушення, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід враховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків або зафіксованому технічними пристроями відеозапису, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Приписами абз. 4 п. 27 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду в їх релевантному зв`язку із вимогами ч.1 ст. 130 КУпАП в редакції, чинній на момент скоєння правопорушення, встановлено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом.
Правопорушення вважається закінченим з моменту відмови водія транспортного засобу від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А тому, у працівників поліції виникають законні підстави для складання матеріалів про адміністративну відповідальність з моменту фіксування відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння в порядку встановленому законом незалежно від причин надання водієм такої відмови.
За таких обставин, враховуючи зміст пункту 2.5 Правил дорожнього руху, необхідно вважати, що водій, стосовно якого є підозри про перебування його у стані сп`яніння, саме зобов`язаний пройти огляд у встановленому законом порядку. Вказаний обов`язок водія спрямований на безпеку руху, тому факт відмови від проходження такого огляду законодавство кваліфікує як окреме правопорушення з правовими наслідками, як для перебування його у стані сп`яніння. Таке належить вважати цілком виправданим та логічним, оскільки в протилежному випадку, водії, відмовляючись від такого огляду, мали б можливість приховувати свій стан, і як наслідок – уникати юридичної відповідальності.
Таким чином, наявність неспростованих відомостей протоколу ААД№606254 та долучених до нього доказів, поза розумним сумнівом, дають підстави вважати сторонньому спостерігачу, що ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від виконання законної вимоги поліцейського про проведення огляду водія на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
Доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції було порушено порядок проведення огляду водія, оскільки поліцейський не пропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд є суб`єктивними з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Приписами ч. 3 ст. 266 КУпАП встановлено у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
З відеозапису вбачається що, під час проведення дій визначених законом, щодо осіб, які перетинають блок-пост або пункти в`їзду – виїзду уповноваженою особою було зупинено автомобіль під керування ОСОБА_1 у якого поліцейським було встановлені ознаки алкогольного сп`яніння. На це особа, яка притягається до адміністративної відповідальності повідомляє поліцейського, що за день до того випив шампанського у незначному об`ємі. На вимогу працівника поліції пройти огляд у встановленому законом порядку та надати відповідні аналізи ОСОБА_1 спочатку відповів «Чому? Навіщо ви будете мене мучить?», що свідчить про небажання проходити огляд на стан сп`яніння. Однак згодом водій погодився на проведення огляду та був повідомлений поліцейським про те, що необхідно буде зачекати технічний засіб для його проведення. Разом з тим, ОСОБА_1 висловлює свою думку поліцейським, що газоаналізатори показують не тільки залишки алкоголю в повітрі, яке видихається, а і реагує на інші зовнішні чинники, а також зазначає: «Чому ви так знущаєтесь?». З огляду на це працівник поліції востаннє запитує особу, яка притягається до адміністративної відповідальності щодо готовності пройти огляд на стан сп`яніння. На це ОСОБА_1 повідомляє: «Тоді ні!», що об`єктивно сприймається стороннім спостерігачем, як відмова водія від проведення огляду на стан сп`яніння взагалі. Разом з цим слід зазначити, що водій у будь-який спосіб про порушення порядку проведення огляду працівниками поліції не зазначає, клопотань про проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я не заявляє. Це також свідчить про відмову ОСОБА_1 від проведення його огляду на стан сп`яніння взагалі, тобто як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Крім того, в графі протоколу «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» зазначено «боявся проходити огляд та власний підпис водія», що вочевидь свідчить про відмову ОСОБА_1 від проведення огляду взагалі.
За таких обставин доводи захисника ОСОБА_2 у цій частині є суб`єктивними на розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .
Оцінюючи відомості цих доказів у справі у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме: відмови особи, що притягається до адміністративної відповідальності від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Так, згідно з вимогами п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які обумовлюють необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі захисника не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Гончарова Р.О. залишити без задоволення.
Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков