РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року 
м. Рівне

Справа № 761/2246/24
Провадження № 22-ц/4815/1038/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Транстемпо»,
відповідач –  ОСОБА_1 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстемпо» на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року у складі судді Штогуна О. С., постановлену в м. Рівне, 

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транстемпо» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року вказану позовну заяву повернуто позивачеві.
Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями ч.3 ст.185 ЦПК України, яка передбачає, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, та обґрунтована тими обставинами справи, які вказують на те, що позивачем у визначений ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2024 року семиденний строк не було усунуто yедоліки позовної заяви в частині надання відомостей про відповідача як того вимагає ч.3 ст.175 ЦПК України.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, ухваленою з порушенням норм процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи,  Товариство з обмеженою відповідальністю «Транстемпо»оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2024 року у справі № 761/2246/24 про залишено позовну заяву без руху з підстав відсутності належним чином завіреної копію рішення прикордонної служби Республіки Польща та квитанції про сплату штрафу з офіційним перекладом на українську мову; відсутність доказів сплати судового збору; в позовній заяві не вказано по батькові відповідача, адресу його місця проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податків. Зауважує, що на виконання цієї ухвали ним подано заяву про виконання ухвали суду від 03 червня 2024 року, до якої долучено: рішення Республіки Польща від 21.10.2022 № 04-150/25/D-KNP/2022 перекладене на українську мову; квитанцію про сплату штрафу від 30.01.2023 у розмірі 28682,40 пол. злотих перекладену на українську мову; квитанцію про сплату судового збору в розмірі 3028,00 гривень. Заперечує висновок місцевого суду про те, що вимоги ухвали не були виконані в частині зазначення по батькові відповідача та зазначає, що в заяві про виконання ухвали суду надано відповідні пояснення про те, що особу відповідача та місце його проживання було встановлено Шевченківським районним судом м. Києва,у зв`язку із чим ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року справу № 761/2246/24 скеровано за підсудністю за місцем реєстрації відповідача до Рівненського районного суду Рівненської області. З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи  на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Транстемпо».

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2024 року позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, оскільки позивачем не вказано відомості про відповідача, визначені п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України; не долучено до позовної заяви належним чином завірену копію рішення прикордонної служби Республіки Польща та квитанції про сплату штрафу з офіційним перекладом на українську мову для встановлення всіх обставин справи, що складають собою предмет позовних вимог; не надано квитанцію про сплату судового збору. 

На виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 03 червня 2024 року, в строк визначений цією ухвалою, 29 червня 2024 року позивач подав до Рівненського
районного суду Рівненської області заяву про виконання ухвали суду від 03 червня 2024 року разом з якою подав наступні документи: рішення Республіки Польща від 21.10.2022 № 04-150/25/D-KNP/2022 перекладене на українську мову; квитанцію про сплату штрафу від 30.01.2023 у розмірі 28 682,40 пол. злотих перекладену на українську мову; квитанцію про сплату судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Вказана заява із додатками розцінена судом першої інстанції як неповне виконання вимог ухвали судді про надання строку для усунення недоліків, у зв`язку з чим повернуто позовну заяву позивачу.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не погоджується.
Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення без руху.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року, підставою повернення позовної заяви позивачу було часткове невиконання вимог ухвали суду, зокрема не зазначення найменування по батькові відповідача.

Щодо відсутності в позовній заяви по батькові відповідача, адресу його місця проживання та реєстраційний номер облікової картки платника податків позивачем в заяві про виконання ухвали суду надано відповідні пояснення про те, особу відповідача та місце його проживання було встановлено Шевченківськім районним судом м. Києва у зв`язку із чим ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року справу № 761/2246/24 за підсудністю за місцем реєстрації відповідача до Рівненського районного суду Рівненської області.

Як вбачається із копії ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 08 квітня 2024 року про передачу справи за підсудністю, яка наявна в матеріалах цієї справи та про яку Рівненський районний суд Рівненської області зазначив у своїй ухвалі від 03 червня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, дана справа передана на розгляд за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області виходячи із того, що з метою отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача судом було оформлено запит та отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 529421 від 05 квітня 2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, матеріали справи містять необхідні відомості про особу відповідача, його повне найменування, включаючи по батькові, дату народження та адресу реєстрації.

Згідно п. 2 до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити для фізичних осіб:ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання чи перебування, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

На момент подання позовної заяви позивач мав лише копію закордонного паспорту відповідача і не мав відомостей щодо його місця проживання чи перебування про, що було зазначено безпосередньо в позовній заяві.

Згідно із ч. 6 статтею 187 ЦПК України, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.
Згідно ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Шевченківський районний суд м. Києва відповідно до ст. 187 ЦКП України встановив місце реєстрації Відповідача і ухвалою від 08 квітня 2024 року передав справу № 761/2246/24 за підсудністю за місцем реєстрації відповідача. Крім того, Шевченківський районний суд м. Києва встановив особу відповідача, зазначивши в ухвалі від 08 квітня 2024 року його прізвище, ім`я та по батькові.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Також, за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави на яких ґрунтується їхнє рішення, що серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Оцінюючи встановлені обставини справи, апеляційний суд доходить висновку, що позивачем було виконано всі вимоги ухвали суду першої інстанції про надання строку для усунення недоліків позовної заяви, в тому числі і надання відомостей про особу відповідача..

за виключенням доказів того, що чоловік, донька та син спадкодавці померли, оскільки в силу чинного законодавства фізична особа не наділена повноваженнями витребовувати від відповідних органів такі документи, проте витребування цих доказів можливе судом за умови подання відповідного клопотання позивачем, про що він і вказав у своїй заяві на усунення недоліків, а відтак суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про повернення позовної заяви у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції – на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Європейський суд з прав людини у справі «Буланов та Купчик проти України» вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (пункт 25 рішення у справі «Кутій проти Хорватії».

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. 

Отже, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.

За наведених обставин, апеляційний суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала – до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстемпо» задовольнити.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року скасувати.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транстемпо» до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків – повернути до Рівненського районного суду Рівненської області для розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 жовтня 2024 року.

Головуючий                                                Ковальчук Н. М.

Судді:                                                        Боймиструк С. В.

       Хилевич С. В.