УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/4547/24 Головуючий у 1-й інст. Буткевич М. І. 
Номер провадження №33/4805/1342/24
Категорія ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Александрова Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Александрова Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 ч. 1 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 ч. 1 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 - закрито за відсутністю в його діянні складу адміністративного правопорушення. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,600 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 29 червня 2024 року о 19 год. 47 хв. по вул. Залізнична, 1, що в с. Кодня Житомирського району та області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Kia Sportage», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в порушення п. 2.4, пп. «б», п. 8.9 Правил дорожнього руху не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яка була подана за допомогою маячків синього та червоного кольорів, та увімкнення спеціального звукового сигналу, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. 
Цього ж дня, в зазначений час та в зазначеному місці ОСОБА_1  керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Александров Д.О., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову змінити, а саме скасувати в частині визнання винним за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, провадження у цій частині закрити, посилаючись на її незаконність, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази порушення ОСОБА_1 пп. «б» п. 8.9 ПДР, оскільки поліція не вмикала проблискові маячки, а використовувала лише гучномовний пристрій та сирену, а тому даний пункт водієм не порушено. Зазначає, що також ОСОБА_1 не порушено п. 2.4. ПДР, оскільки цей пункт містить 3 підпункти, а тому звинувачення є неконкретним. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Постанова судді в частині адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в апеляційній скарзі не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.
Частиною 1 статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.        
Згідно п. 2.4 Правил дорожнього руху, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Відповідно до пункту 8.9 ПДР вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою: а) сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки; б) увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу; в) гучномовного пристрою; г) спеціального табло, на якому зазначається вимога про зупинку транспортного засобу. Водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки.
Суд першої інстанції, обґрунтовуючи вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, послався на досліджені в судовому засіданні докази, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 760697 від 29.06.2024, відповідно до змісту якого ОСОБА_3 29 червня 2024 року о 19 год. 47 хв. по вул. Залізнична, 1, що в с. Кодня Житомирського району та області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Kia Sportage», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в порушення п. 2.4, пп. «б», п. 8.9 Правил дорожнього руху не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів, та увімкнення спеціального звукового сигналу, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (а.с. 4); копію протоколу серії ААД № 760535 від 29.06.2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за змістом якого ОСОБА_3 за обставин, зазначених в протоколі, керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження такого огляду (а.с. 6); наявним в матеріалах справи з відео реєстратора патрульної машини та з нагрудної камери поліцейського (а.с. 3), з якого убачається (відео реєстратор службового автомобіля) керманич транспортного засобу «Kia Sportage», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу за допомогою проблискового маячка синього та червоного кольору, спеціального звукового сигналу та гучномовця, продовжував рух, не реагуючи на вказані сигнали «прижимаємося праворуч, зупиняємося». Транспортний засіб не зупиняється, продовжує рух, уникаючи зупинки та ігноруючи сигнали поліціянтів, але в подальшому транспортний засіб був зупинений.  
За таких обставин, вважаю, що винуватість ОСОБА_3 у порушенні пунктів п. 2.4, п. 8.9 «б» Правил дорожнього руху України підтверджується належними та допустимим доказами. 
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав достатню оцінку доказам у справі та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2 ч. 1 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів порушення ОСОБА_1 пп. «б» п. 8.9 ПДР, оскільки поліція не вмикала проблискові маячки, а використовувала лише гучномовний пристрій та сирену, тому даний пункт водієм не порушено, спростовуються сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема, відеозаписом, з яких вбачається, що ОСОБА_3 керував автомобілем, не зупинився на вимогу працівників поліції, який подавався за допомогою як проблискових маячків синього та червоного кольорів, так і гучномовця. Хоча враховуючи пору року (подія мала місце влітку о 19:47, коли ще світло), то на відео відблиск маячків не так гарно видно як у ночі, але після зупинки транспортного засобу, поліційна машина стояла із увімкненим синім маячком. Натомість апелянтом будь-яких доказів, які-б спростовували вказану обставину не надано.
Покликання захисника на те, що ОСОБА_1 не порушено п. 2.4. ПДР, оскільки цей пункт містить 3 підпункти, а тому звинувачення є неконкретним, спростовуються змістом протоколу та ПДР України. 
Так, з п. 2.4 Правил дорожнього руху убачається, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю. 
Окрім того, кваліфікуючою ознакою правопорушення у протоколі вказано порушення водієм п. 8.9 ПДР України, згідно якої водій повинен зупинити транспортний засіб у вказаному місці з дотриманням правил зупинки на підставі вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, тому порушень вимог закону в діях поліцейських щодо не зазначення конкретного підпункту п. 2.4 ПДР України при наявності іншої норми, що можуть мати наслідком недопустимість зібраних доказів, судом не встановлено.
Як зазначалося вище, доводів які-б спростовували причетність водія до скоєння правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП апелянтом не наведено.
Під час апеляційного розгляду справи апелянтом не були спростовані висновки суду першої інстанції, якими було надано оцінку доказам у справі, як належним та допустимим.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-2 ч. 1 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 ч. 1 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстав для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_3 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Александрова Дмитра Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й.Григорусь