ф
УХВАЛА

10 грудня 2024 року 

м. Київ 

справа № 420/9170/20

адміністративне провадження № К/990/44841/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду: Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 420/9170/20 за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання привести об`єкт самочинного будівництва до попереднього стану,
УСТАНОВИВ:
Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просила:
зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом демонтування самочинно добудованої частини балкону, а у разі відмови, привести до попереднього стану примусово за рахунок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Київської районної адміністрації Одеської міської ради суму понесених судових витрат.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 задоволено адміністративний позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання привести об`єкт самочинного будівництва до попереднього стану.
Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 привести самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом демонтування самочинно добудованої частини балкону, а у разі відмови, привести до попереднього стану примусово за рахунок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено: рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Київської районної адміністрації Одеської міської ради відмовлено.
22.11.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга відповідача, в якій скаржник просить: скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 по справі № 420/9170/20 - залишити без змін.
Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Також судом апеляційної інстанції при розгляді справи не враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 15.08.2024 у справі № 380/18997/21 (провадження № К/990/40935/23), від 31.01.2024 у справі № 140/12235/21 (провадження № К/990/28318/23) стосовно встановлення судом факту направлення поштового відправлення у встановленому законодавством порядку.
Зазначає, що Розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.06.2020 № 235-01р «Про приведення до попереднього стану самовільно реконструйованої квартири, шляхом збільшення балкону за адресою: АДРЕСА_2 » було направлено рекомендованими поштовими відправленнями, тобто разом із конвертом надсилався бланк повідомлення про вручення зазначеного поштового відправлення, яке також містило дані про відправника та отримувача поштового відправлення. Однак, поштові відправлення з відміткою про повернення за закінченням строку зберігання 24.07.2020 повернулися на адресу Київської районної адміністрації Одеської міської ради.
Відтак скаржник вважає, що апеляційними судом неповно з`ясовано обставини справи, у зв`язку з чим помилково зроблено висновок стосовно не прийняття доказів направлення розпорядження № 235-01 від 16.06.2020 поштою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 так як з наданих квитанцій неможливо встановити, що саме було направлене Київською районною адміністрацією Одеської міської ради, так як відсутній опис-вкладення в поштовий конверт.
Також апеляційним судом не враховано правові позиції Верховного Суду з питання здійснення самочинного будівництва без дозвільних документів, висловлену у постанові від 29.01.2020 у справі № 822/2149/18; від 17.01.2023 у справі №300/1668/19; від 30.08.2023 у справі № 505/1533/16-а.
Щодо суті спірних правовідносин скаржник наголошує, що судом апеляційної інстанції не враховано той факт, що відповідачі не отримали у встановленому Законом порядку дозвільного документу на здійснення будівельних робіт, за відсутністю якого заборонено будь-які роботи з реалізації проектної документації, яка, до того ж, передбачає збільшення площі об`єкта.
Окрім того, відповідачами під час розгляду справи не заперечувалась відсутність у них дозвільних документів на здійснення будівельних робіт щодо збільшення балкону.
Та факт того, що дозвільні документи досі відсутні, що свідчить про введення в експлуатацію самочинно реконструйованого об`єкту та підтверджує обґрунтованість позовних вимог.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд приходить до наступного висновку.
Як підтверджено інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень розгляд цієї справи відбувався в порядку загального позовного провадження.
Як вказано вище скаржник як на підставу касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
В той же час обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
У разі, якщо скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, у касаційній скарзі має бути зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, тощо.
Окрім того, таке обґрунтування має враховувати приписи частин другої або третьої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.
Тобто недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, оскільки такий обов`язок покладено на скаржника, так як в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження, а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення.
В той же час аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно-правових актів, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
За таких обставин касаційна скарга належить поверненню особі, яка її подала.
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 420/9170/20 за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зобов`язання привести об`єкт самочинного будівництва до попереднього стану - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя - доповідач:                                                                       С.М. Чиркін