ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 681/1051/24
Провадження № 22-ц/4820/2117/24

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В., 

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» на заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2024 року (суддя Горгулько Н. А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 29.06.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1  в електронній формі був укладений кредитний договір № 916618338, за умовами якого відповідачу надано кредит. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до нового кредитора перейшло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 916618338, укладеним з  ОСОБА_1  05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, згідно з умовами якого до нового кредитора перейшло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 916618338. 05.07.2024 між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» і ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» був укладений договір факторингу № 05/07/24, за умовами якого до нового кредитора перейшло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 916618338, який був укладений між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 у сумі 43457,35 грн. Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання позичальник не виконав. 
Тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у сумі 43457,35 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн, по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. 
Заочним рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 916618338 від 29.06.2020 у сумі 43457,35 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 26250 грн, прострочена заборгованість за процентами - 17207,35 грн, судовий збір у сумі 2422,40 грн. У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. 
ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про стягнення витрат у сумі 6000 грн. Посилається на  порушення норм процесуального права. Суд не врахував те, що пунктом 3.6. Договору про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05.07.2024 визначено, що сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь адвоката на пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта. Відповідач заперечень щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не подавав. Суд не врахував позиції Верховного Суду України у справах № 178/1522/18, № 904/4507/18 та № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про розподіл судових витрат. 
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з пунктами 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з недоведеності факту оплати наданих послуг.
Такий висновок суду не відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
За змістом статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу.
На підставі частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частинами 3 і 8 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням практики ЄСПЛ при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зробила висновок про те, що: «витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини друга статті 137 ЦПК України) При прийнятті рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу слід керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат».
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
Згідно з матеріалами справи позивач подав докази на підтвердження понесених ним витрат у справі разом з позовною заявою.
05 липня 2024 року між позивачем та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого адвоката Тараненка А. І. був укладений договір про надання правової допомоги № 05/07/24-02.
Протоколом погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05 липня 2024 року (Додаток № 1) погоджено вартість послуг в грошовому еквіваленті. 
Додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги № 05/07/24-02 від 05 липня 2024 року передбачено, що ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» доручає, а АБ «Тараненко та партнери» зобов`язується надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за № 916618338 від 29.06.2020, укладеного з відповідачем ОСОБА_1 . 
Актом прийому-передачі наданих послуг від 05 липня 2024 року погоджено надання АБ «Тараненко та партнери» та отримання ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» послуг на загальну суму 6000 грн (складання позовної заяви (2 год) - 5000 грн, вивчення матеріалів справи (1 год) - 500 грн, надання усної консультації стосовно складання позовної заяви (1 год) - 500 грн) та зазначено, що послуги надано якісно, в повному обсязі та в установлені строки. 
Відповідно до пункту 3.3. Договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05.07.2024 (Додаток №1 до цього Договору).
Сума гонорару, якщо вона буде стягнута на користь Клієнта сплачується на користь адвоката на пізніше 10 числа місяця наступного за місяцем фактичного отримання коштів на рахунок клієнта (пункт 3.6. Договору).
Тому колегія суддів вважає помилковим висновок суду про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт оплати наданих послуг (квитанції, платіжного доручення). 
Позов про стягнення заборгованості задоволено. Відповідач в ході розгляду справи не заявляв клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.
З урахуванням складності справи, наведених норм права, обґрунтованості витрат, критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, апеляційний суд вважає, що фактично понесені витрати позивача на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції підлягають стягненню з відповідача у сумі 6000 грн.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з ухваленням нового судового рішення в цій частині про задоволення вимог. 
Витрати позивача по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають стягненню з відповідача. 
Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.
Оскільки, вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а також враховуючи, що розмір судового збору за подання скарги на рішення суду залежить від суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань), то і підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної або касаційної скарги на оскарження судових рішень щодо розподілу судових витрат відсутні (додаткова постанова Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 914/633/18).
Позивач не позбавлений права звернутися до суду із заявою про повернення помилкового сплаченого судового збору. 
Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» задовольнити.
Заочне рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2024 року в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження вулиця Рогнідинська, 4А, офіс 10, місто Київ, ІК ЄДРПОУ 43541163) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта