ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2024 року
м. Київ
справа № 201/11074/23
провадження № 61-8328св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів:Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Антонюка О. А. від 25 грудня 2023 року, постанову Дніпровського апеляційного суду у складі колегії суддів: 
Городничої В. С., Петешенкової М. Ю., Лопатіної М. Ю., від 27 березня 2024 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 
2024 року, і виходив з наступного.
Зміст заявлених позовних вимог 
1.                 У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом грошових коштів і витрат на поховання у загальному розмірі 1 341 545, 48 грн.
2.                 Свої вимоги  ОСОБА_1 мотивувала тим, щовона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13 липня 2022 року державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ворсуляк А. М. їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 6-207. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з грошових коштів, які нараховані, але не виплачені у зв`язку зі смертю спадкодавця (недоотримана пенсія) у розмірі 389 984, 15 грн. Виплата цих грошових коштів за вищевказаним свідоцтвом про право на спадщину за законом ПФУ не зроблено. 
3.                 Позивачка вважає дії відповідача неправомірними та такими, що порушують її право на отримання спадщини. 17 липня 2023 року відповідач надав відповідь на адвокатський запит, в якій зазначив про те, що враховуючи норми статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 18 вересня 2019 року по 31 липня 2021 року нараховано суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 у розмірі 373 456, 14 грн.
4.                  ОСОБА_1 не погоджується із зазначеною сумою та вважає, що відповідач безпідставно зменшив суму недоотриманої пенсії та навела свої розрахунки. 
5.                 Позивачка вказувала, що спадкодавець ОСОБА_2 помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Макіївка Донецької області, яка з 2014 року була окупована та не знаходилась під контролем держави Україна. Під час окупації м. Макіївка спадкодавець мав повне право на отримання своєї законної пенсії, а нарахування пенсії повинно було відбуватися за весь час з моменту окупації Макіївки, а саме з 07 листопада 2014 року до моменту смерті. Тому вважає, що має законні підстави на отримання пенсії з 07 листопада 2014 року по 30 липня 2021 року.
6.                 Також позивачка зазначала, що вона не отримувала допомогу на поховання батька, що є порушенням зі сторони відповідача.
7.                 Через те, що видача документів державного зразка на території м. Макіївка була неможливою, вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті батька, ОСОБА_2 23 листопада 2021 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі № 522/22050/21, яким встановлено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України у м. Макіївка Донецької області громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
8.                 З урахуванням зазначеного, позивачка просила позов задовольнити: стягнути з відповідача на її користь недоотриману пенсію її батька - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі: 389 984, 15 грн за період з 18 вересня 2019 року по 31 липня 2021 року; 920 362, 59 грн за період з 01 листопада 
2014 року по 01 вересня 2019 року, що входить до складу спадщини; 
31 198,74 грн допомоги на поховання; витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.
Основні мотиви рішення суду першої інстанції
9.                 Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня
2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 недоотриману її батьком
ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію: у розмірі 389 984, 15 грн за період з 18 вересня 2019 року до 31 липня 2021 року; 920 362, 59 грн за період з 01 листопада 2014 року до 01 вересня 2019 року, що входить до складу спадщини; 31 198, 74 грн - допомогу на поховання. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
10.            Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 має право на отримання всієї суми пенсії, що належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, за період з дати виникнення заборгованості по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . У спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки, як спадкоємиці, на отримання належного їй спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі спадкових справ після смерті ОСОБА_2 . Зазначено, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Також позивачка має право на отримання допомоги на поховання.
Основні мотиви постанови та додаткової постанови суду апеляційної інстанції
11.            Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2024 року апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області задоволено частково. 
12.            Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 
2023 року в частині стягнення з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 недоотриманої пенсії за період з 18 вересня 2019 року до 31 липня 2021 року у розмірі 389 984, 15 грн змінено, шляхом зменшення до 
386 030, 83 грн. 
13.            Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року в частині стягнення з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 допомоги на поховання у розмірі 31 198, 74 грн скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог. 
14.            В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року залишено без змін.
15.            Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх одержання на момент своєї смерті.Право позивачки на одержання недоотриманої пенсії за період                            з 18 вересня 2019 року по 31 липня 2021 року у розмірі 389 984, 15 грн ґрунтується на неоспореному свідоцтві про право на спадщину за законом              від 13 липня 2022 року. Водночас, суд першої інстанції не врахував надані відповідачем докази часткової сплати позивачці недоотриманої пенсії її померлого батька, а саме у 2023 року на загальну суму 3 953, 32 грн, а тому сума, недоотриманої пенсії, яку суд першої інстанції зобов`язав сплатити позивачці, підлягає зміні, шляхом її зменшення до 386 030,83 грн, оскільки відповідачем належними доказами підтверджено факт часткової сплати пенсії.
16.            Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини. Згідно з розрахунками позивачки, наведеними у позові, які не спростовані відповідачем, недоотримана пенсія її батька ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2014 року по 01 вересня 
2019 року, що входить до складу спадщини, становить 920 362, 59 грн. Сама по собі видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю у задоволенні позову з підстав неоскарження спадкоємцем цього свідоцтва, адже, прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набула право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, в тому числі і на нараховану, але неотриману ним пенсію, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України вона має право на її отримання.
17.            Суд першої інстанції, задовольняючи вимоги позивачки про стягнення допомоги на поховання, не врахував що згідно з довідкою № 93/010505-8 
від 26 жовтня 2023 року відповідачем у січні 2022 року позивачці було виплачено допомогу на поховання у розмірі 34 434, 44 грн.
18.            Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 травня
2024 року стягнуто з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 
4 000 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
19.            Застосувавши принципи співмірності й розумності розміру судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Торган Л. М. та необхідності ухвалення додаткової постанови у цій справі щодо стягнення з 
ГУ ПФУ у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн. 
Узагальнені доводи касаційної скарги
20.            07 червня 2024 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 
від 25 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 27 березня 2024 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
21.            Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та
апеляційної інстанції ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі  № 569/17904/17, від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, 
від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
22.            У касаційній скарзі заявниквказує, що при вирішенні спору суд першої інстанції, з висновком якого частково погодився й суд апеляційної інстанції, взяв за основу особисто розраховану ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії за життя її батька ОСОБА_2 , яка нічим не підтверджена. Водночас, в оскаржуваному рішенні не мотивовано правильності цього розрахунку. Позивачкою не спростовано того, що її померлий батько ОСОБА_2 у період з 01 серпня 2014 року по 29 лютого 2016 року отримував пенсію. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ГУ ПФУ в Дніпропетровській області порушувалося клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання довідки за спірний період (01 серпня 2014 року по 29 лютого 2016 року), однак клопотання не було розглянуто. 
23.            Згідно з доводами касаційної скарги, залишок боргу з виплати недоодержаної пенсії складає 369 502, 82 грн та обліковується в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, її виплата буде проводитися спадкоємиці                 ОСОБА_1 після надходження відповідного фінансування. Станом на день подання позову ОСОБА_1 вже було виплачено частину недоотриманої суми пенсійних виплат у розмірі 3 953, 32 грн. 
24.            У касаційній скарзі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вказує, що 
ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 23 жовтня 2014 року. На підставі акту обстеження фактичного місця проживання 
від 16 березня 2016 року, яким не було підтверджено фактичне проживання 
ОСОБА_2 за адресою тимчасової реєстрації, було призупинено виплату пенсії з 01 березня 2016 року. Пенсію за віком виплачено ОСОБА_2 за період з 
01 серпня 2014 року по 29 лютого 2016 року. Проте вказаного суди не взяли до уваги. 
25.            ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вказує на те, що позивачкою неправильно здійснено розрахунок заборгованості по нарахованій, але не виплаченій пенсії ОСОБА_2 , всупереч Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 
2021 року № 1165 (далі - Порядок № 1165). Звертає увагу на те, що по особовому рахунку ОСОБА_2 обліковується загальний борг з нарахованої та невиплаченої пенсії за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2021 року у розмірі 729 156, 48 грн, про що також зазначалося у відзиві на позов. Наголошує, що ОСОБА_2 отримав пенсію за період з серпня 2014 року по лютий 2016 року, на чому також наголошувалося у поданому до суду першої інстанції відзиві на позов. 
26.            Заявник вказує на те, що судом першої інстанції було безпідставно стягнуто 10 000 грн витрат на правничу допомогу. Позивачем не було надано розрахунок погодинної вартості послуг, договір про надання правової допомоги.
27.            27 червня 2024 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 29 травня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити. 
28.            Підставами касаційного оскарження додаткової постанови апеляційного суду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначає порушення норм процесуального права, посилається на те, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 
від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року 
у справі  № 569/17904/17, від 14 липня 2021 року у справі  № 808/1849/18               (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
29.            Згідно з доводами касаційної скарги, заява про ухвалення додаткового рішення на адресу ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не надходила. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було надіслано клопотання від 24 квітня 2024 року, в якому управління просило у найкоротші терміни надіслати копію заяви про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї додатками для надання заперечень, разом з клопотанням про відкладення розгляду справи. Розгляд справи було відкладено, однак на адресу відповідача так і не надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Представником позивачки не доведено співмірності витрат на правову допомогу зі складністю справи та обсягом наданих послуг. Витрати на правничу допомогу не підтвердженні належними доказами.  
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
30.            Ухвалами Верховного Суду від 17 червня та 04 липня 2024 року відкрито касаційні провадження у справі № 201/11074/23.
31.            Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2024 року справу 
призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
32.            У поданих відзивах на касаційні скарги представник ОСОБА_1 - 
 ОСОБА_3 посилається на те, що доводи касаційних скарг не спростовують правильних по суті оскаржених судових рішень. Суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Позивачка наголошує на тому, що дії відповідача є неправомірними, оскільки органи ПФУ не мають права проводити перевірку місця проживання пенсіонера, не мали права припиняти/призупиняти нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 . Стаття 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» містить перелік підстав, згідно з якими може відбутися припинення виплати пенсії. Серед цих підстав немає такої підстави, як непідтвердження фактичного місця проживання. 
33.            Згідно з доводами відзиву, відповідач не оспорював суми та розрахунку, який надала позивачка ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій та не надав жодних довідок щодо сум ймовірно нарахованих та начебто виплачених пенсійних виплат. 
34.            У поданому відзиві на касаційну скаргу щодо додаткової постанови представник  ОСОБА_1 -  ОСОБА_3 посилається на те, що розмір витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 4 000 грн є співмірним із складністю справи та ціною позову. Адвокатом було проведено роботу з ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги та складання процесуальних документів, що підтверджується попереднім розрахунком, який міститься у матеріалах справи. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
35.             ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) є дочкою ОСОБА_2 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1                               у м. Макіївці Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 
36.            Померлий ОСОБА_2 був внутрішньо переміщеною особою і як отримувач пенсії перебував на обліку в Дніпровському об`єднаному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області, в подальшому ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
37.            Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, що складається з недоотриманої пенсії.
38.            З метою отримання спадщини позивачка у передбаченому законом порядку звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою і необхідними документами.
39.            Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Ворсуляк А. М. позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 липня 2022 року, реєстровий номер 6-207. 
40.            Згідно із свідоцтвом, спадщина складається з недоотриманої батьком заявниці пенсії у розмірі 389 984, 15 грн, яка знаходиться у Пенсійному фонді України в Дніпропетровській області, що підтверджується листом управління з питань виплати пенсії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області.
41.            Позивачка неодноразово особисто і через представника подавала заяви до органів ПФУ про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю батька              ОСОБА_2 . Однак, відповідач заяви позивачки про виплату недоотриманої пенсії не задовольнив.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
42.            Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
43.            Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.
44.            Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
45.            Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
46.            Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
47.            Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
48.            Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
49.            Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
50.            Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
51.            Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
52.            За змістом статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
53.            Разом з тим, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
54.            Аналіз зазначених приписів статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також подібних за змістом приписів статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.
55.            Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
56.            Члени сім`ї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
57.            Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
58.            Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
59.            Приписи частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
60.            Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі 
№ 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. При включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
61.            У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. 
62.            Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові 
від 31 жовтня 2022 року у справі № 727/12371/21, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.
63.            Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що позивачка успадкувала право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу ПФУ не впливає на розмір виплат та не надає органам ПФУ права на обмеження цих виплат. Видача спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено менший розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії, ніж передбачений законом, не є підставою для відмови спадкоємцю у задоволенні позову про стягнення усіх нарахованих сум. Припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на її отримання.
64.            Судами установлено, що ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримував пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мав статус внутрішньо переміщеної особи.
65.            У відповідь на адвокатський запит представника позивачки № 52 
від 05 липня 2023 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило, що сума недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера  ОСОБА_2 за період з 
18 липня 2019 року по 31 липня 2021 року складає 373 456, 14 грн. 
66.            Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Ворсуляк А. М. позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 липня 2022 року, реєстровий номер 6-207, у відповідності до якого розмір недоотриманої спадкодавцем пенсії складає 389 984, 15 грн.
67.            Відповідач не доводив, що нараховані суми пенсії не були виплачені з вини   ОСОБА_2 .
68.            Взявши за основу суму, зазначену у свідоцтві про право на спадщину, у розмірі 389 984, 15 грн, а також період невиплати пенсії спадкодавця                                 з 18 вересня 2019 року по 31 липня 2021 року, тобто 25 місяців, позивачка на власний розсуд визначила приблизний розмір пенсії за один місяць                 15 599, 37 грн (389 984, 15 / 25 = 15 599, 37). Слід взяти до уваги, що у листі                      ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 17 червня 2023 року вказано, що період починається з 18 липня 2019 року, а загальна сума нарахованої пенсії становить 373 456,14 грн.
69.            Розраховуючи заборгованість з пенсійних виплат за період з 07 листопада 2014 року по 18 вересня 2019 року, позивачка взяла за основу щомісячну пенсію у розмірі 15 599, 37 грн. Однак, позивачкою не було враховано, а судами залишено поза увагою той факт, що розмір пенсії у 2014 році та у 2021 році не був однаковим, з огляду на індексацію та перерахунок пенсій (стаття 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Протягом 2014-2021 років проводилася індексація, зміна формули обчислення пенсій, що підтверджується загальнодоступною інформацією, висвітленою на сайті Урядового порталу за посиланням https://www.kmu.gov.ua/gromadskosti/pensii. 
70.            Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вказувало, що позивачкою було неправильно здійснено розрахунок заборгованості по нарахованій, але не виплаченій пенсії ОСОБА_2 . 
71.            У відзиві на позов ГУ ПФУ в Дніпропетровській області звертало увагу на те, що по особовому рахунку ОСОБА_2 обліковується загальний борг з нарахованої та невиплаченої пенсії за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2021 року у розмірі 729 156, 48 грн. ГУ ПФУ в Дніпропетровській області також зазначало, що ОСОБА_2 отримав пенсію за період з серпня 2014 року по лютий 2016 року.
72.            Позивачка не довела правильності своїх розрахунків. Нею не спростовано часткової сплати недоотриманої пенсії її померлого батька, а саме: у липні                 2023 року - 557, 32 грн, у вересні 2023 року - 2 093, 00 грн, у жовтні 2023 року - 1 299, 47 грн, у жовтні 2023 року 3,53 грн, загалом на 3 953,32 грн (а. с. 64).
73.            Враховуючи ту обставину, що відповідач визнає, що по особовому рахунку ОСОБА_2 обліковується загальний борг з нарахованої та невиплаченої пенсії за період з 01 березня 2016 року по 31 липня 2021 року у розмірі 
729 156, 48 грн, а позивачка не довела достовірності розрахунку суми заборгованості (щомісячної пенсії ОСОБА_2 у розмірі 15 599, 37 грн за кожен місяць, починаючи з 07 листопада 2014 року), Верховний Суд, враховуючи стандарти доказування у цивільній справі, баланс прав та інтересів сторін спору, дійшов висновку, що розмір загального боргу з нарахованої та невиплаченої пенсії доцільно визначити у розмірі 725 203, 16 (729 156, 48 - 3 953, 32 =                        725 203, 16) грн, а тому судові рішення підлягають зміні, шляхом зменшення загальної суми, яка підлягає стягненню на користь позивачки.
74.            Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права (частина перша статті 412 ЦПК України).
75.            Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів (з урахуванням принципу змагальності сторін спору і більшої переконливості), обставини справи встановлені судами попередніх інстанцій повно, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції у частині визначення недоотриманої батьком позивачки - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії і встановлення цієї суми у розмірі 725 203, 16 грн, що є частковим задоволенням позовних вимог. У задоволенні решти заявлених позовних вимог належить відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.
Щодо вирішення питання судових витрат на правову допомогу у судах попередніх інстанцій слід зазначити наступне.
76.            Згідно із частиною першою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
77.            Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
78.            Як передбачено четвертою та п`ятою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
79.            Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
80.            Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
81.            Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
82.            Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
83.            Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
84.            Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
85.            Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
86.            Позивачкою документально доведено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10 000, 00 грн. Надано попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме: консультація - 800 грн; ознайомлення із матеріалами справи 600 грн; складання адвокатських запитів 3 600 грн; складання позовної заяви 3 000 грн; участь представника у справі 2 000 грн. Матеріали справи містять ордер на надання правничої допомоги від 31 серпня 2023 року № 1279889, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 24 від 21 серпня 2023 року; квитанцію б/н від 27 грудня 2023 року на загальну суму 10 000 грн; договір № 24 про надання правничої допомоги 
від 21 серпня 2023 року; акт здачі-приймання наданих послуг від 27 грудня 
2023 року. 
87.            Згідно з пунктом 4.1 договору за правничу допомогу, передбачену в   пункті 1.2 договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 
10 000, 00 грн.
88.            Разом з тим, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, пропорційність задоволення позовних вимог (55,3 % від суми, яку позивачка просила стягнути на свою користь), з відповідача на користь позивачки слід стягнути 5 530 грн за надання професійної правничої допомоги у суді першої інстанції.
89.            До суду апеляційної інстанції представником позивачки надано договір про надання правничої допомоги № 5 від 19 лютого 2024 року, у якому сторонами визначено гонорар у розмірі 4 000 грн; ордер про надання правової допомоги від 22 лютого 2024 року, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги № 5 від 19 лютого 2024 року; квитанцію від 19 лютого               2014 року про б/н про сплату 4 000 грн; попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивачка збирається понести у Дніпровському апеляційному суді, а саме: ознайомлення представника з матеріалами апеляційної скарги - 500 грн; складення процесуальних документів - 3 500 грн. 
90.            Отже, все вищевикладене свідчить про наявність підстав для зміни і додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2024 року, якою стягнуто з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, шляхом зменшення зазначеної суми до 2 212 грн (пропорційно до задоволення позовних вимог).
Керуючись статтями 141, 400, 402, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.                 Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.
2.                 Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 
2024 року в частині стягнення з Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , недоотриманої її батьком ОСОБА_2 , який помер 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії та витрат на правову допомогу змінити, визначивши суму, яка підлягає стягненню у зв`язку з частковим задоволенням позову з Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 за період з 01 листопада 2014 року                     по 31 липня 2021 року, у розмірі 725 203, 16 (сімсот двадцять п`ять тисяч двісті три) грн, а суму витрат на професійну правничу допомогу - у розмірі 5 530 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять) грн.
3.                 Додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 
2024 року змінити, визначивши суму, яка підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, у розмірі 2 212 (дві тисячі двісті дванадцять) грн.
4.                 В іншій частині судові рішення залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий         	      Є. В. Синельников  	
Судді 	      О. В. Білоконь         О. М. Осіян  	
 	      Н. Ю. Сакара	
 	 	
 	      В. В. Шипович